ПОСТАНОВА
Іменем України

09 квітня 2019 року 
Київ
справа №461/425/15-а (461/13812/14-а)
адміністративне провадження №К/9901/14568/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівської митниці ДФС
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого         2016  року (колегія суддів: головуючий суддя - Затолочний В.С., судді - Каралюс В.М., Матковська З.М.) 
у справі № 461/425/15-а (461/13812/14-а)
за позовом ОСОБА_2
до Львівської митниці ДФС
про скасування постанови у справі про порушення митних правил,  
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1985/20910/13 від 13 грудня 2013 року, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 470 Митного кодексу України у виді штрафу в розмірі 8500 грн, та закриття провадження у справі про порушення митних правил.
Галицький районний суд м. Львова постановою від 28 листопада 2014 року у справі № 461/13812/14-а у задоволенні адміністративного позову відмовив.
ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року у справі № 461/13812/14-а за нововиявленими обставинами. 
Обґрунтовуючи заяву про перегляд зазначеної постанови за нововиявленими обставинами, заявник посилається на те, що після її прийняття стали відомими обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про правомірність оскаржуваної постанови митного органу, зокрема, належне повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил.
Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 11 січня 2016 року заяву       ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року у справі № 461/13812/14-а залишив без задоволення.
Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 04 лютого 2016 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2016 року у справі №461/425/15-а скасував та прийняв нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнив частково: визнав протиправною та скасував постанову від 13 грудня 2013 року у справі про порушення митних правил № 1985/20910/13. В іншій частині позову відмовив.
Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та залишити в силі постанову Галицького районного суду м.Львова від 28 листопада 2014 року у справі № 461/13812/14-а та ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2016 року у справі №461/425/15-а.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04 квітня 2016 року відкрив касаційне провадження.
У своїх запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити касаційну скаргу Львівської митниці ДФС без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року - без змін.
02 лютого 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 245 КАС України (в редакції, що діяла до               15 грудня 2017 року) постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення рішення, то вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття судового рішення.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення нових істотних юридичних фактів, що існували на час розгляду справи, у якій ухвалено судове рішення, яке переглядається, але не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.
З матеріалів справи вбачається, що позивач як на обставину, яка має істотне значення для справи, посилався на необізнаність щодо розгляду Львівською митницею ДФС справи про порушення митних правил. Лише після ухвалення Галицьким районним судом м. Львова постанови від 28 листопада 2014 року позивач отримав докази, які спростовують висновок суду першої інстанції про належне повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи про порушення митних правил.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність визначених пунктом 1 частини другої статті 245 КАС України підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому зазначив, що неналежне повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил позбавило його права на участь у розгляді даної справи, що, згідно з пунктом 4 частини першої статті 531 Митного кодексу України, є безумовною підставою для скасування постанови про порушення митних правил.
Колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду апеляційної інстанції та погоджується з судом першої інстанції, що наведені ОСОБА_2 у заяві обставини не можуть мати характеру нововиявлених, оскільки могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.
Так, про факт прийняття спірної постанови у справі про порушення митних правил, як зазначив сам ОСОБА_2 у позовній заяві, йому стало відомо 12 листопада         2014 року, у зв'язку з чим позивач до розгляду справи по суті мав можливість та достатньо часу з'ясувати питання повідомлення його про розгляд справи про порушення митних правил та надати відповідні докази на підтвердження своїх доводів. 
Разом із тим, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції під час розгляду справи № 461/13812/14-а встановлено, що про час і місце розгляду справи згідно з протоколом про порушення митних правил від 24 липня 2013 року № 1985/20910/14 ОСОБА_2 був належним чином повідомлений, що підтверджується особистим підписом у повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак позивач так і не з'явився до митного органу, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав.
З урахуванням викладеного, вказані обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені не відповідають критеріям пункту 1 частини другої статті 245 КАС України та не є нововиявленими обставинами у даній справі, оскільки про такі обставини могло бути відомо позивачу на час розгляду справи.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
За приписами частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону. 
Керуючись статтями 345, 349, 352, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого             2016  року скасувати та залишити в силі ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                        Р.Ф. Ханова