ПОСТАНОВА
Іменем України

27 березня 2019 року 
Київ
справа №0440/5193/18
адміністративне провадження №К/9901/64606/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 (головуючий суддя - Павловський Д.П.) 
та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 (головуючий суддя - Бишевська Н.А., судді - Добродняк І.Ю.,       Семененко Я.В.) 
у справі № 0440/5193/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті»
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 
про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс великих платників податків ДФС) про визнання протиправним та скасування наказу від 22.06.2018 №1186.
В обґрунтування позову Товариство зазначило, що наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки прийнято з порушенням норм податкового законодавства, оскільки перевірка призначена за відсутності для цього законодавчо визначених підстав.  
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 18.07.2018, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018, адміністративний позов Товариства задовольнив: визнав протиправним та скасував наказ Офісу великих платників податків ДФС № 1186 від 22.06.2018.
Судові рішення мотивовані тим, що підстава для призначення позапланової перевірки позивача, зазначена в оскаржуваному наказі, не може бути підставою для призначення позапланової перевірки позивача, враховуючи що така підстава не відповідає підпункту 78.1.18 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та не відповідає жодній іншій підставі проведення перевірки, визначеній у пункті 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
При цьому в обґрунтування касаційної скарги Офіс великих платників податків ДФС зазначив, що з урахуванням висновків акта фактичної перевірки встановив перевищення обсягів реалізованого Товариством пального над обсягами, обчисленими згідно з пунктом 232.3 статті 232 ПК України, без реєстрації відповідних заявок на поповнення обсягу залишку пального в системі електронного адміністрування реалізації пального. Зазначене, на думку контролюючого органу, свідчить про наявність підстави для проведення документальної позапланової перевірки Товариства, передбаченої підпунктом 78.1.18 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а відтак правомірність прийняття спірного наказу. 
Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення з огляду на необґрунтованість викладених у ній доводів. 
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Суди попередніх інстанцій встановили, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» (код ЄДРПОУ 30536344) зареєстровано виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, дата первинної реєстрації 27.09.1999, види діяльності за КВЕД - 2010: 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення; 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у.;                    46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;              46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
19.03.2016 на виконання пункту 9 Підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, яким передбачено обов'язок платника податків подати контролюючому органу протягом 20 календарних днів, починаючи з 1 березня 2016 року, акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня                  1 березня 2016 року, Товариство подало до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС акт інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року.
З 31.08.2016 по 14.09.2016 проведена фактична перевірка позивача, в ході якої перевірено вказаний акт інвентаризації обсягів залишку пального.
За результатами зазначеної перевірки складено акт від 15.09.2016 №0026/28/01/14/30536344 «Про результати фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» даних акту інвентаризації обсягів залишку пального, поданого відповідно до пункту 9 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо відповідності обсягів пального, зазначених в акті інвентаризації, фактичним даним та/або даних бухгалтерського обліку».
У висновках акта перевірки зазначено, що перевіркою не підтверджено відображені Товариством інвентаризаційні залишки пального станом на 01.03.2016; залишки пального в акті інвентаризації підлягають коригуванню шляхом зменшення в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП).
Вважаючи висновки відповідача, викладені в акті перевірки, протиправними, позивач звернувся до суду позовом про визнання недійсними та скасування висновків акта.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №804/6094/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
22.06.2018 Офісом великих платників податків ДФС на підставі підпункту 78.1.18 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та згідно з доповідною запискою начальника відділу податкового супроводження підприємств житлово-комунального господарства та інших галузей Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Дем’яненко Т.Ю. видано наказ № 1186 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Трейд-Коммодіті», яким наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питання від'ємного значення ліміту обсягу пального в системі електронного адміністрування реалізації пального у зв'язку з внесенням даних акта перевірки даних акта інвентаризації обсягів залишку пального, тривалістю 15 робочих днів з 02.07.2018 року.
На підставі вказаного наказу відповідачем складено повідомлення від 23.06.2018 №29/28-10-46-14.
Наказ від 22.06.2018 № 1186 та повідомлення від 23.06.2018 направлені на адресу позивача рекомендованим листом, отримані останнім 27.06.2018.
Предметом розгляду цієї справи є правомірність прийняття відповідачем наказу від 22.06.2018 № 1186 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Порядок проведення контролюючими органами документальних позапланових перевірок та підстави для їх призначення врегульовано статтею 78 Податкового кодексу України.
Зокрема, згідно з підпунктом 78.1.18 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, підставою для проведення позапланової перевірки є виявлення розбіжностей даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне.
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Як встановили суди попередніх інстанцій, перевірку Товариства згідно зі спірним наказом призначено на підставі підпункту 78.1.18 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України, тобто виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне.
Разом із тим, зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що перевірку призначено з питання від'ємного значення ліміту обсягу пального в системі електронного адміністрування реалізації пального у зв'язку з внесенням даних акта перевірки даних акта інвентаризації обсягів залишку пального.
Тобто в наказі від 22.06.2018 № 1186 відсутня інформація про виявлення розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих Товариством акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстави, визначеної підпунктом 78.1.18 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Водночас Суд зазначає, що посилання лише на підпункт 78.1.18 пункту 78.1 статті 78 ПК України не є достатнім для того, щоб можливо було чітко ідентифікувати передбачену ПК України фактичну підставу для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій, що наказ від 22.06.2018 № 1186 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства прийнятий Офісом великих платників податків ДФС за відсутності для цього визначеної у пункті 78.1 статті 78 ПК України підстави, у зв'язку з чим такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків, якими мотивовані судові рішення, та не дають підстав вважати висновки судів попередніх інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,  
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                     Р.Ф. Ханова