ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року 
м. Київ

Справа №  905/300/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т.    Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
представник позивача - Литвин П. В., адвокат

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Горлівськтепломережа"
представник відповідача - не з`явився

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2018 (суддя Кротінова О.    В.) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 (головуючий суддя Медуниця О.    Є., судді Пелипенко Н.    М., Барбашова С.    В.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Приватного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" про стягнення 57 709 193,99 грн,

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1.          13.02.2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) звернулось до Приватного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" (далі - Відповідач) з позовом про стягнення 57 709 193,99 грн, у тому числі: 30 892 384,61 грн основного боргу, 3 117 921,54 грн 3    % річних та інфляційні втрати у сумі 23 698 887,84 грн.
1.2.          Позовна заява мотивована тим, що оплату переданого газу Відповідач здійснював не повністю та не виконав зобов`язання у строк, визначений Договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 №    14/2617/11, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору, внаслідок чого утворилась заборгованість.

2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          18.06.2018 Господарський суд Донецької області прийняв рішення, залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019, яким закрив провадження у справі в частині стягнення з Відповідача 3    % річних у сумі 480 323,93 грн, у задоволення позовних вимог про стягнення боргу у загальній сумі 57 228 870,06 грн, у тому числі: основного боргу у сумі 30 892 384,61 грн, 3    % річних у сумі 2 637 597,61 грн та інфляційних витрат у сумі 23 698 887,84 грн відмовив.
2.2.          Судові рішення мотивовані тим, що Позивачем безпідставно нараховано Відповідачу 3    % річних в загальному розмірі 480 323,93 грн. (за зобов`язанням січня 2012 року у сумі 160 699,87 грн, за зобов`язанням лютого 2012 року з 09.08.2012 по 17.12.2012 у сумі 211 203,90 грн, за зобов`язаннями березня 2012 року з 09.08.2012 по 13.10.2012 у сумі 78 567,96 грн, за зобов`язаннями квітня 2012 року з 09.08.2012 по 13.11.2012 у сумі 29 852,20 грн), оскільки рішенням суду у справі №    5006/17/81/2012, яке набрало законної сили, з Відповідача на користь Позивача вже стягнуто 3    % річних за вказані періоди, у зв`язку з чим провадження в цій частині підлягає закриттю відповідно до пункту 3 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
2.3.          3    % річних, нараховані Позивачем на заборгованість за зобов`язаннями лютого 2012 року з 18.12.2012 по 25.01.2013; за зобов`язаннями березня 2012 року з 14.10.2012 по 17.05.2013; за зобов`язаннями квітня 2012 року з 14.11.2012 по 29.07.2013, стягнення яких є предметом позову у цій справі, підлягають списанню на підставі частини третьої статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон), з огляду на що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
2.4.            Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 30 892 384,61 грн за поставлений газ у період з жовтня по грудень 2012 року, а також 3    % річних та інфляційні втрати, нараховані на вказану суму, задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявив Відповідач.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.          Позивач (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2018, прийняти нове рішення, яким позов про стягнення 57 709 193,99 грн задовольнити повністю.

4.          Доводи Скаржника, викладені у касаційній скарзі
4.1.          З 15.07.2014 по 27.04.2015 Господарський суд Донецької області не здійснював судочинство, а тому саме у зв`язку з проведенням антитерористичної операції Позивач не мав можливості пред`явити позов до Господарського суду Донецької області за попередньою адресою, і такі обставини були об`єктивними, на які Позивач жодним чином не міг вплинути.
4.2.            У листі від 20.01.2014 №    286/18-14 Відповідач просив надіслати на його адресу акти звірки за спожитий природний газ станом на 01.01.2014, а також податкові накладні за грудень 2013 року, вказаний лист свідчить про визнання Відповідачем заборгованості, що є підставою переривання перебігу строку позовної давності.
4.3.           Суди безпідставно застосували положення частини третьої статті 7 Закону, оскільки матеріали справи не містять доказів включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Позиція щодо обов`язковості включення до реєстру підприємств, що є учасниками процедури врегулювання заборгованості, викладена у постановах Вищого господарського суду України.
4.4.            У постанові у справі №    908/3211/16 Верховний Суд дійшов висновку про те, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства згідно з статтею 3 Закону.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
5.1.          Протягом встановленого Судом строку Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надав.

6.          Встановлені судами обставини
6.1.          30.09.2011 між Позивачем (продавець) та Відповідачем (покупець) укладено Договір на купівлю-продаж природного газу №14/2617/11 (а. с. 18, т. 1), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого продавець зобов`язувався передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України", для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору. 
6.2.          Газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.
6.3.          Пунктом 2.1 Договору визначено, що продавець передає покупцю в період з 01.10.2011 по 31.12.2012 газ в обсязі до 112863,600 тис.куб.м.
6.4.          За умовами пунктів 3.3, 3.4 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.
6.5.          Ціну за 1000 куб. м природного газу сторони обумовили в пункті 5.2 Договору.
6.6.          Відповідно до пункту 5.5 Договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості щомісячних поставок газу.
6.7.          Порядок здійснення оплати передбачений пунктом 6.1 Договору, відповідно до якого, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.
6.8.          Згідно з пунктом 1.1 Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків за газ та послуги з його транспортування до повного погашення заборгованості.
6.9.          Додатковою угодою №1 від 11.10.2011 до Договору сторони внесли зміни до 5 розділу договору, змінивши ціну природного газу з 11.10.2011 (а. с. 24, т. 1).
6.10.          Додатковою угодою № 2 від 31.01.2012 до Договору внесено зміни до 5 розділу Договору, а саме: змінено ціну природного газу з 01.01.2012 (а. с. 25, т. 1).
6.11.          Додатковою угодою № 3 від 27.06.2012 до Договору пункт 1.2 Договору викладено в наступній редакції: "Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками". Також вказаною додатковою угодою змінено ціну газу з 22.06.2012 та з 01.07.2012 (а. с. 26, т. 1).
6.12.          На виконання пункту 2.1 Договору Позивач з січня 2012 року по квітень 2012 року передав Відповідачу природний газ на загальну суму 56 206 143,68 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2012, 29.02.2012, 31.03.2012, 30.04.2012.
6.13.          Вказані акти підписані сторонами, скріплені їх печатками та погоджені газотранспортним підприємством (а. с. 32 - 35, т. 1).
6.14.          Як зазначив Позивач, на виконання умов договору він також поставив Відповідачу природний газ у жовтні 2012 року в обсязі 3117,957 тис. куб.м на суму 4 082 029,31 грн, у листопаді 2012 року - 7939,208 тис.куб.м. на суму 10 394 011,10 грн, у грудні 2012 року - 12 539,218 тис.куб.м. на суму 16 416 344,20 грн.
6.15.          На підтвердження поставки природного газу у період з жовтня по грудень 2012 року Позивач надав суду підписані ним та Відповідачем акти приймання-передачі природного газу від 01.11.2012, 01.12.2012, 01.01.2013 (а. с. 37, 38, т. 1); реєстри обсягів реалізації природного газу споживачам через НАК "Нафтогаз України", протранспортованого газорозподільними мережами ПАТ "Донецькоблгаз" за жовтень-грудень 2012 року (а. с. 39 - 49, т. 1); витяг з реєстрів реалізації обсягів природного газу, фактично спожитих теплопостачальними підприємствами у жовтні-грудні 2012 року, з боку яких не підписані акти приймання-передачі газу у відповідності до вимог методики до наказу Мінпаливенерго №288 (а. с. 36, т. 1); податкові накладні № 10467 від 27.11.2012, №12131 від 30.11.2012, №15055 від 31.12.2012 (а. с. 50 - 52, т. 1).
6.16.          Відповідач повністю розрахувався за поставлений у період з січня по квітень 2012 року природний газ, про що свідчить довідка Позивача (а. с. 32, т. 1), однак, в порушення пункту 6.1 Договору, несвоєчасно здійснював оплати, що стало підставою для нарахування 3 % річних.
6.17.          Поставлений Позивачем у період з жовтня по грудень 2012 року природний газ Відповідач не оплатив, у зв`язку з чим Позивач просить суд стягнути з Відповідача суму основного боргу в розмірі 30892384,61 грн., а також 3 % річних та інфляційні втрати.
6.18.          У період з січня 2012 року по квітень 2012 року Позивач поставив, а Відповідач оплатив природний газ на суму 56 206 143,68 грн, що підтверджується матеріалами справи (договором, актами приймання-передачі природного газу, розрахунком ціни позову, довідкою Позивача) та не заперечується сторонами.
6.19.          Відповідач несвоєчасно здійснював оплату природного газу, у зв`язку з чим Позивачем нарахував 3% річних: за зобов`язаннями січня 2012 року за період з 09.08.2012 по 07.12.2012 в розмірі 160 699,87 грн; за зобов`язаннями лютого 2012 року за період з 09.08.2012 по 25.01.2013 в розмірі 227 203,63 грн; за зобов`язаннями березня 2012 року за період з 09.08.2012 по 17.05.2013 в розмірі 257 356,25 грн; за зобов`язаннями квітня 2012 року за період з 09.08.2012 по 29.07.2013 в розмірі 92 365,36 грн. 
6.20.          Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2013 у справі №5006/17/81/2012 стягнуто з ПАТ "Горлівськтепломережа" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України", зокрема, 3% річних у розмірі 1 433 599,89 грн, нарахованих на заборгованість за Договором № 14/2617/11 від 30.09.2011: за жовтень 2011 року - у сумі 10 563,33 грн за період 15.11.2011 - 20.12.2011; за листопад 2011 року - у сумі 50 201,33 грн за період 15.12.2011 - 29.02.2012; за грудень 2011 року - у сумі 139 665,74 грн за період 15.01.2012 - 19.07.2012; за січень 2012 року - у сумі 422 022,04 грн за період 15.02.2012 - 07.12.2012; за лютий 2012 року - у сумі 450 330,08 грн за період 15.03.2012 - 17.12.2012; за березень 2012 року - у сумі 294 034,62 грн за період 15.04.2012 - 17.12.2012; за квітень 2012 року - у сумі 66 782,75 грн за період 15.05.2012 - 17.12.2012.
6.21. Зазначене рішення залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2013.
6.22.          25.01.2013 Відповідач повністю розрахувався за поставлений у лютому 2012 року природний газ, 17.05.2013 Відповідач оплатив поставлений у березні 2012 року природний газ, 29.07.2013 Відповідач оплатив природний газ, поставлений у квітні 2012 року.

7.          Позиція Верховного Суду
Щодо закриття провадження у справі
7.1.          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.
7.2.            Згідно з пунктом 2 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
7.3.          Відтак, суди попередніх інстанцій підставно закрили провадження в частині вимог Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних, нарахованих за зобов`язанням січня 2012 року у сумі 160 699,87 грн, за зобов`язанням лютого 2012 року з 09.08.2012 по 17.12.2012 у сумі 211 203,90 грн, за зобов`язанням березня 2012 року з 09.08.2012 по 13.10.2012 у сумі 78 567,96 грн, за зобов`язанням квітня 2012 року з 09.08.2012 по 13.11.2012 у сумі 29 852,20 грн, загалом 480323,93 грн, встановивши, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав про стягнення вказаної суми за цей же період (підпункт 6.20).

Щодо застосування частини третьої статті 7 Закону 
7.4.          Комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення визначає Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №    1730-VIII, відповідно до статті 1 якого заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
7.5.          Згідно з статтею 2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. 
7.6.            За частиною першою статті 3 Закон для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. 
7.7.             Відповідно до пункту 14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №    93, у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.
7.8.          Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
7.9.          Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом. Зокрема, реалізація цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №    927/1152/16, від 22.02.2018 у справі № 922/4355/14, від 28.02.2018 у справі №    911/3914/14, від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 06.04.2018 у справі №    904/10747/16, від 10.04.2018 у справі №    916/3054/16, від 11.04.2018 у справі №    910/17962/15, від 17.04.2018 у справі №    904/11358/16, від 26.04.2018 у справі № 911/3945/16, від 02.05.2018 у справі № 920/1060/16,15.05.2018 у справі №908/3126/16, від 23.05.2018 у справі № 908/3125/16, від 23.05.2018 у справі № 908/2114/16, від 30.05.2018 у справі № 904/10733/16, від 20.06.2018 у справі №916/3055/16, від 06.07.2018 у справі №    918/882/15, від 23.07.2018 у справі №    904/10294/17, від 07.08.2018 у справі №    925/1584/17, від 21.08.2018 у справі № 925/104/18, від 21.08.2018 у справі № 925/107/18, від 30.08.2018 у справі №905/2796/17, від 06.09.2018 у справі №    925/106/18, від 13.12.2018 у справі № 925/105/18, від 18.12.2018 у справі № 905/301/18, від 20.12.2018 у справі № 904/1619/18, від 22.12.2018 у справі №    904/2961/18, від 16.01.2019 у справі №    905/299/18.
7.10.          Як встановлено судами (підпункт 6.22) остаточний розрахунок за поставлений у лютому - квітні 2012 року природний газ Відповідач здійснив до набрання чинності Законом, у зв`язку з чим 3 % річних, нараховані за зобов`язаннями лютого 2012 року з 18.12.2012 по 25.01.2013; за зобов`язаннями березня 2012 року з 14.10.2012 по 17.05.2013; за зобов`язанням квітня 2012 року з 14.11.2012 по 29.07.2013 підлягали списанню відповідно до частини третьої статті 7 Закону, тому висновки судів про відмову у позові в цій частині обґрунтовані.
7.11.          З огляду на викладене Суд відхиляє посилання Скаржника (підпункти 4.3 - 4.4) на безпідставність застосування судами частини третьої статті 7 Закону, а також на постанову Верховного Суду у справі №    908/3211/16, з огляду на те, що прийняті у справі судові рішення прийняті у повній відповідності з існуючою судовою практикою Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми. 

Щодо позовної давності
7.12.          Суди встановили, що Позивачем доведено поставку Відповідачу природного газу у період з жовтня по грудень 2012 року у загальному обсязі 23 596,383 тис. куб.м. на загальну суму 30 892 384,61 грн, обов`язок Відповідача оплатити який до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки передбачено пунктом 6.1 Договору.
7.13. Отже, встановлено, що за жовтень 2012 року Відповідач мав розрахуватись 13.11.2012; за листопад 2012 року - 13.12.2012; за грудень 2012 року - 13.01.2013. Доказів оплати поставленого природного газу у зазначений період Відповідач суду не надав, у зв`язку з чим Позивач нарахував на зазначену суму боргу 3    % річних та інфляційні, які просить стягнути з основним боргом.
7.14.  Під час розгляду справи судом першої інстанції Відповідач звернувся із заявою щодо застосування позовної давності.
7.15. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
7.16. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як визначено статтею 257 ЦК України.
7.17. Як встановлено судами, 14.11.2012 розпочалось прострочення виконання зобов`язання з оплати природного газу, поставленого у жовтні 2012 року; 14.12.2012 розпочалось прострочення виконання зобов`язання з оплати природного газу, поставленого у листопаді 2012 року; 13.01.2013 розпочалось прострочення виконання зобов`язання з оплати природного газу, поставленого у грудні 2012 року, отже з зазначених дат у Позивача виникло право на звернення до суду, тому станом на 13.02.2018, тобто на час подання позовної заяви, загальний строк позовної давності за вказаними вимогами сплив.
7.18.          Суд відхиляє доводи Скаржника (підпункт 4.2) про те, що лист від 20.01.2014 №    286/18-14, у якому Відповідач просив надіслати на його адресу акти звірки за спожитий природний газ станом на 01.01.2014, свідчить про визнання Відповідачем боргу, що є підставою для переривання перебігу позовної давності відповідно до частини першої статті 264 ЦК України з огляду на те, що зазначений доказ був поданий на стадії апеляційного провадження у справі з порушенням частини третьої статті 269 ГПК України. Разом з цим, апеляційний суд також встановив, що зміст зазначеного листа не свідчить про визнання Відповідачем боргу, оскільки у ньому не міститься посилань на розмір заборгованості, її визнання Відповідачем саме у такому розмірі та за заявлений у позові період.
7.19.          Суд відхиляє доводи Скаржника (підпункт 4.1) про те, що він не мав можливості пред`явити позов до Господарського суду Донецької області, оскільки з 15.07.2014 по 27.04.2015 суд не здійснював судочинство у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, з огляду на таке.
7.20.          Як обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції, відповідно до розпорядження Голови Вищого господарського суду від 02.09.2014 № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя Господарським судом Донецької області у районі проведення антитерористичної операції (на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 № 8-4166/14 та від 29.08.2014 № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") визначено, що розгляд господарських справ, підсудних Господарському суду Донецької області здійснюється Господарським судом Запорізької області.
7.21.Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові в цій частині у зв`язку з пропуском Позивачем строку позовної давності.
7.22.          З огляду на наведене оскаржувані судові рішення зміні чи скасуванню не підлягають, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

8.          Судові витрати
8.1.          З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати покладаються на Скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 у справі №    905/300/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      К. М. Пільков

Судді                                                                                          Т.    Б. Дроботова

                                                                                          Ю.  Я. Чумак