ПОСТАНОВА
Іменем України

08 травня 2019 року 
Київ
справа №815/893/17
провадження №К/9901/22917/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Данилевич Н.А.,
розглянув у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання постанов та вимоги незаконними, протиправними та такими, що порушують права та інтереси, визнання таким, що не підлягає виконанню та анулювання виконавчого листа, визнання відсутніми обов`язку боржника щодо сплати єдиного соціального внеску,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, прийняту у складі головуючого судді: Андрухів В.В., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Шевчук О.А., (головуючий), Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г. 
І. Суть спору:
1.          У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просила: 
1.1.          визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси позивача, такою, що не відповідає вимогам закону - постанову ВП №40011488 від 02.10.2013 року з протиправного відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Трояновським І.А. по протиправній заяві від 30.09.2013 року, за відсутності повноважень у стягувача, відповідача, УПФУ про примусове стягнення з позивача заборгованості у розмірі 1288,80 грн., на підставі протиправно складеної відповідачем незаконної, недостовірної, такої, що не відповідає вимогам закону, вимоги № ф-47 від 05.05.2011 року - яка не є виконавчим документом;
1.2.          визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси позивача, такою що не відповідає вимогам закону постанову від 31.05.2016 року ВП № 51259786 виконавчої служби з відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Карамарковою Т.А. по заяві, за відсутністю повноважень у стягувача, відповідача УПФУ про примусове стягнення з позивача заборгованості (що не відповідає дійсності) у розмірі 1288,80 грн. на підставі виконавчого листа від 02.10.2015 року № 815/5032/15 (який не підлягає виконанню), виданого 12.05.2016 року Одеським окружним адміністративним судом; та інші постанови, які виявляться та будуть відкриватися, так як відсутні законі підстави для їх відкриття, складання, та дію;
1.3.          визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси, та такою, що не відповідає вимогам законодавства України та принципам верховенства права постанову від 29.09.2016 року № 51259786, незаконно складену державним виконавцем Карамарковою Т.А. про примусове стягнення з позивача пенсії, заборгованості (що не відповідає дійсності) в розмірі 1288,80 грн., по заяві не уповноваженого стягувача, відповідача УПФУ, на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 року № 815/5032/15 та про стягнення виконавчого збору у розмірі 128,88 грн., видатки на проведення виконавчих дій у розмірі 89,90 грн., які всього у сумі складають 1507,58 грн. Постанова від 29.09.2016 року № 51259786 про незаконне стягнення з позивача пенсії і без того катастрофічно недостатньої, такої, що не забезпечує її життя;
1.4.          визнати Вимогу № ф-47 від 05.05.2011 року, складену УПФУ, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України Про виконавче провадження, визнати неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, недостовірним;
1.5.          визнати таким, що не підлягає виконанню та (не поновлювати дію) анулювати виконавчий лист № 815/5032/15 від 02.10.2016 року, який порушує позивача законні та гарантовані права та інтереси, виданий 12.05.2016 року Управлінню ПФУ Одеським окружним адміністративним судом про примусове стягнення з позивача на користь УПФУ заборгованості, яка не відповідає дійсності, у розмірі 1288,80 грн.;
1.6.          визнати відсутніми обов'язки боржника у позивача. Визнати, що у позивача на законному рівні не створилися і не могли бути створені, були відсутніми та відсутні будь-які заборгованості, у тому числі по ЄСВ (єдиному соціальному внеску) за час ведення суб'єкта підприємницької діяльності (СПД) і після припинення СПД, так як на то малися та маються визначальні, вагомі, тверді, безперечні підстави та докази, джерела інформації, які заслуговують переконливе довіри;
1.7.          задовольнити клопотання позивача № 6 - зобов'язати виконавчу службу припинити і не поновлювати заходи щодо примусових зборів і витрат на проведення примусових дій; 
1.8.          стягнути з відповідачів на користь позивача в повному обсязі з урахуванням інфляції незаконно стягнуті, відраховані відповідачами з пенсії позивача грошові кошти, безпідставно та незаконно утримані відповідачами з пенсії позивача грошові кошти по виконавчому листу за заявою не уповноваженого стягувача, відповідача УПФУ (ст.259/2 КАСУ).
2.          Позов обґрунтовано протиправністю рішень відповідачів, які привезли до порушення прав та інтересів позивача.
ІІ.          Встановлені судами фактичні обставини справи
3.           Відповідно до даних автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду вбачається, що постановою Одеського окружного адміністративного суду 18.01.2012 року по справі № 2а/1570/9232/2011 відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання бездіяльності, дій протиправними, незаконними, безпідставними, принизливими, образливими, встановлення відсутності та перевищення повноважень при складанні вимоги про сплату боргу та по нарахуванню додаткових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, визнання вимоги № ф - 47 від 05.05.2011 року в сумі 1 288,80 грн. за 2010 рік незаконною, протиправною, безпідставною та її скасування, вважати її відкликаною та зобов'язання відкликати вимогу № ф - 47, визнання боргу по додатковим нарахуванням єдиного внеску за 2011 рік в сумі 979, 59 грн., незаконним, протиправним, безпідставним та скасувати його як такий, вважати його відкликаним та зобов'язання відкликати борг, зобов'язання видати довідку про відсутність різного роду заборгованості в строки до 3-х календарних днів, стягнення судових витрат, зобов'язання поновити з Державної податкової інспекції в м. Білгород-Дністровський довідку про відсутність заборгованості по податках і зборах та довідку про сплату єдиного податку впродовж підприємницької діяльності з липня 2005 року по березень 2011 року. Рішення суду набрало законної сили 03.04.2012 року.
4.          Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 року по справі № 815/5032/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1288,80 грн.
5.          Крім того, судом встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського окружного адміністративного від 18.01.2012 року по справі №2а/1570/9232/2011 за нововиявленими обставинами. Зазначена ухвала набрала законної сили 12.07.2016 року.
6.          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2016 року по справі №815/5994/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 року, було закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій і бездіяльності протиправними, вимоги незаконною, нарахування протиправними, недійсними, зобов'язання виконати певні дії на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України. Відповідно до тексту вказаної ухвали, суд дійшов висновку, що позивач повторно звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, щодо якого є такі, що набрали законної сили постанови Одеського окружного адміністративного суду: від 18.01.2012 року по справі № 2а/1570/9232/2011 та від 02.10.2015 року по справі № 815/5032/15.
7.          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2016 року по справі №815/3928/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними, протиправними дій, та бездіяльності; визнання незаконними, протиправними, такими, що не відповідають дійсності, недійсними, недіючими, такими, що порушують права та інтереси позивача постанови: від 02.10.2013 року серії ВП №40011448, від 31.05.2016 року серії ВП №51259786; скасування дії постанов: від 02.10.2013 року серії ВП №40011448, від 31.05.2016року серії ВП №51259786, та інші постанови, які виявляться й будуть відкриватись; скасування примусових зборів і витрат на проведення примусових дій; визнання вимоги №ф-47 від 05.05.2011року такою, що не являється виконавчим листом, не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України «Про виконавче провадження», незаконною, протиправною, недостовірною, недіючою, такою, що не відповідає дійсності, складеною незаконно користуючись службовим становищем; визнання, що право звернення Білгород-Дністровського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області до адміністративного суду відносно стягнення заборгованості по єдиному соціальному внеску є втраченим; визнання про відсутність повноважень у Білгород-Дністровського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області на звернення до виконавчої служби з заявою як стягувача щодо примусового стягнення, зокрема, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1; зобов'язання виконати певні дії, сформулювати на розсуд суду, з урахуванням вимог ОСОБА_5 та суті позову; зобов'язання припинити дії щодо примусового стягнення заборгованості, заходи з примусових зборів і витрат на проведення примусових дій; визнання, що у ОСОБА_5 на законному рівні не виникали, не могли виникати, були відсутні, та наразі відсутні будь-яка заборгованість, у тому числі, по єдиному соціальному внеску за час здійснення підприємницької діяльності та після її припинення, у зв'язку з чим, визнати відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення, та про відсутність підстав і повноважень в Білгород-Дністровського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області звертатись до суду й виконавчу службу як стягувача заборгованості - повернуто позивачеві. Рішення суду набрало законної сили 24.10.2016 року.
8.          Відповідні рішення наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
ІІІ.           Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
9.          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання Вимоги УПФУ № ф-47 від 05.05.2011 року, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України «Про виконавче провадження», визнання неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, недостовірним. В іншій частині адміністративний позов залишено без розгляду, у зв'язку із пропуском строку звернення позивача до суду з позовом. 
10.          Відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач повторно звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, щодо якого є такі, що набрали законної сили постанови Одеського окружного адміністративного суду: від 18.01.2012 року по справі № 2а/1570/9232/2011 та від 02.10.2015 року по справі № 815/5032/15, а тому в позовних вимогах в частині визнання Вимоги № ф-47 від 05.05.2011 року, складеної УПФУ, такою, що не відноситься до виконавчого документа (листа), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України «Про виконавче провадження», визнати неналежним, недійсним документом, відсутністю повноважень на дію, недостовірним - належить відмовити.
11.          Залишаючи без розгляду іншу частину позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що про порушення своїх прав постановами Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.10.2013 року ВП №40011448 та від 31.05.2016 року ВП №51259786 позивач дізналася щонайпізніше 09.08.2016 року, а про порушення своїх прав постановою від 29.09.2016 року ВП № 51259786 позивач дізналася або повинна була дізнатися у листопаді 2016 року або щонайпізніше 12.01.2017 року, проте позивач звернулася до суду з даним позовом лише 08.02.2017 року (дата прийняття кореспонденції (позову) поштовим відділенням), тому суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду з позовом.
IV.           Касаційне оскарження 
12.           У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження по справі.
13.           Свою касаційну скаргу мотивує тим, що суди першої інстанції та апеляційної інстанції проігнорували доводи позивача та не надали їм належної оцінки, не повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є порушенням норм процесуального права.
14.          Білгород-Дністровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало заперечення на касаційну скаргу, в яких наполягає на безпідставності доводів касаційної скарги. Просить у задоволенні касаційної скарги відмовити і залишити оскаржувані судові рішення без змін. 
V.           Релевантні джерела права й акти їх застосування
15.           Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
16.           За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
17.           Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
18.           Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20.          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на час вирішення справи в суді першої та апеляційної інстанції, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).
21.          Згідно частини першої та другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на час вирішення справи в суді першої та апеляційної інстанції,  адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
22.          Відповідно до приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
VI. Позиція Верховного Суду
23.          Перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
24.           Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
25.          Щодо висновків суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, в частині позовних вимог про оскарження  Вимоги  № ф-47 від 05.05.2011 року, Верховний Суд вважає їх обґрунтованими, оскільки наявними у справі доказами підтверджується, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, наявне рішення суду, яке набрало законної сили. Тому, у розумінні приписів пункту другого частини першої статті 109 КАС України, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження.
26.          Щодо висновків судів про залишення адміністративного позову в іншій частині позовних вимог без розгляду, Верховний Суд виходить з наступного.
27.          Приписами статті 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
28.          Суди першої й апеляційної інстанцій дотримались викладеного не в повній мірі з огляду на таке.
29.          Звернувшись з даним позовом до суду позивач оскаржує постанови Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області: 
- від 02.10.2013 року ВП №40011488 з відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення з позивача на користь заборгованості; 
- від 31.05.2016 року ВП № 51259786 з відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення заборгованості;
- від 29.09.2016 року № 51259786 про примусове стягнення з позивача виконавчого збору, видатків на проведення виконавчих дій.
30.          Позивач у позовній заяві, в доводах апеляційної та касаційної скарги зазначає, що постанови Білгород-Дністровського міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.10.2013 року ВП №40011488 та від 31.05.2016 року ВП № 51259786 не були направлені Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на її адресу, що призвело до позбавлення можливості їх оскаржити.
31.          Так, у відповідності із приписами частини першої статті 31 Закону України від 21.04.1999 року № 606 XIV «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла, на час прийняття спірної постанови від 02.10.2013 року ВП №40011488 (з відкриття виконавчого провадження) та постанови від 31.05.2016 року ВП № 51259786 (з відкриття виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого  провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших  учасників  виконавчого  провадження, надсилаються  адресатам  із  супровідними  листами  простою кореспонденцією,  крім  постанов  про  відкриття  виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що  надсилаються  рекомендованим  листом  з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
32.          Відповідно до частини другої та четвертої статті 82 Закону України від 21.04.1999 року № 606 XIV «Про виконавче провадження» боржник  має  право  оскаржувати  рішення,  дії  або бездіяльність державного виконавця та інших  посадових  осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими  учасниками  виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного  суду  в  порядку, передбаченому законом.
33.          Разом з цим, судами не перевірено чи були направлені відповідачем спірні постанови на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
34.          Докази надіслання  Білгород-Дністровського міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області постанов про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача в матеріалах справи відсутні.
35.          Саме із встановленням судом дати отримання позивачем спірних постанов, тобто часу, з якого позивачу стало відомо про існування спірних постанов, можливо обчислювати строки звернення позивача до суду з даним позовом.
36.          При цьому, Верховний Суд зауважує, що висновки судів про те, що позивач дізналась про існування спірних постанов від 02.10.2013 року ВП №40011448 та від 31.05.2016 року ВП №51259786 щонайпізніше 09.08.2016 року є необґрунтованими, з огляду на наступне.
37.          Так, 09.08.2016 року - це дата коли позивач вперше звернулась з позовом до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами, в яких оскаржувала аналогічні постанови: від 02.10.2013 року ВП №40011448 та від 31.05.2016 року ВП №51259786. Але при цьому, позовна заява не була предметом судового розгляду і судом не перевірялись обставини направлення відповідачем спірних постанов на адресу позивача, оскільки адміністративний позов було повернуто судом. 
38.          Позивач скористався своїм правом і звернувся повторно з даним позовом до суду і саме суд, при розгляді даної справи,  повинен перевірити дотримання Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області приписів частини першої статті 31, частини другої та четвертої статті 82 Закону України від 21.04.1999 року № 606 XIV «Про виконавче провадження» щодо направлення позивачу спірних постанов про відкриття виконавчого провадження. 
39.          Лише після  встановлення часу, з якого позивач дізналась або повинна була дізнатись про існування спірних постанов (дати отримання), суд може обчислити строк звернення позивача до суду з даним позовом.
40.          За таких обставин, висновки суду першої та апеляційної інстанції про пропуск строку звернення позивача до суду з позовом, в частині оскарження постанов Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції: від 02.10.2013 року ВП №40011448 та від 31.05.2016 року ВП №51259786, є передчасним.
41.          Надаючи оцінку доводам касаційної скарги, що стосуються посилання скаржника на необґрунтоване залишення судом першої інстанції позовних вимог  про оскарження постанови від 29.09.2016 року ВП № 51259786 без розгляду, Верховний Суд виходить з наступного.
42.          За висновками судів, про порушення своїх прав постановою від 29.09.2016 року ВП № 51259786 позивач дізналася або повинна була дізнатися у листопаді 2016 року або щонайпізніше 12.01.2017 року, оскільки позивач отримувала пенсію у розмірі меншому ніж призначена, тому повинна була дізнатись про оскаржувану постанову скориставшись ідентифікатором доступу, або ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, або з довідки УПФУ від 12 січня 2017 року, в якій є посилання на спірну постанову державного виконавця.
43.          Верховний Суд вважає ці висновки необґрунтованими, з огляду на таке:
44.          Позивач, як боржник, не повинен дізнаватись із зазначених судом джерел про існування або можливе існування виконавчих документів. Обов'язок надіслати на адресу боржника документи виконавчого провадження, покладено діючим законодавством на державного виконавця.
45.          Так, відповідно до частини першої статті 28 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404 VIII «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
46.          Згідно частини п'ятої статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404 VIII «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
47.          Тобто, за вищенаведеним приписами Закону, документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам кореспонденцією або доставляються кур'єром. Рішення посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
48.          Докази надіслання Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на адресу позивача постанови від 29.09.2016 року ВП № 51259786 в матеріалах справи відсутні.
49.          Позивач в позовній заяві зауважувала, що постанова Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.09.2016 року № 51259786 була отримана нею - 31 січня 2017 року, з позовом до суду вона звернулась - 08 лютого 2017 року, тобто в межах десятиденного строку, визначеного частиною п'ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404 VIII «Про виконавче провадження».
50.          За таких обставин, суди повинні надати належну оцінку доводам позивача в цій частині та перевірити дотримання Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області норм діючого законодавства щодо направлення державним виконавцем на адресу позивача документів виконавчого провадження. Лише після  встановлення часу, з якого позивач дізналась або повинна була дізнатись про існування спірної постанови, суд може обчислити строк звернення позивача до суду з позовом, в частині оскарження постанови від 29.09.2016 року ВП № 51259786.
51.          Аналізуючи вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанції не надали оцінку цим обставинам, що дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з'ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
52.          Своєю чергою, суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів.
53.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
54.          Судам під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права.
VІ. Судові витрати
55.          Оскільки справа направляється на новий судовий розгляд, питання щодо розподілу судових витрат у порядку частини шостої статті 139 КАС України не вирішується, оцінка доводам позивача щодо неправильного обрахування таких витрат судами першої й апеляційної інстанцій не надається. 
56.          Учасники справи не наводили доводів і не надавали документального підтвердження щодо витрат, понесених ними у зв'язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року задовольнити частково.
2.           Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі № 815/893/17 скасувати в частині залишення позовної заяви без розгляду та направити справу в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
3.           В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі № 815/893/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          О. В. Білоус
          Н.А.Данилевич