ПОСТАНОВА
Іменем України

10 березня 2019 року 
Київ
справа № 855/64/19
провадження № А/9901/52/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,
за участю секретаря судового засідання Гулової О. І.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому засіданні в апеляційній інстанції справу
за позовом кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 до кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Адміністрації Президента України, Центральної виборчої комісії, про визнання повідомлення на Офіційному Інтернет-представництві Президента України ОСОБА_4 (Адміністрації Президента України) передвиборною агітацією, зобов'язання кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 здійснити дії, передбачені законодавством, що регулює організацію та порядок проведення виборів Президента України (здійснити оплату вчиненої передвиборної агітації за рахунок особистого виборчого фонду), зобов'язання суб'єкта оскарження утриматися від вчинення певних дій (фінансування передвиборної агітації за рахунок бюджетних коштів), провадження по якій відкрито
за апеляційною скаргою кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року, ухвалене у складі колегії суддів: Шурка О. І. (головуючий), Василенка Я. М., Кузьменка В. В.
І. Суть спору
1. 5 березня 2019 року кандидат на пост Президента України ОСОБА_3 (надалі також кандидат на пост Президента України ОСОБА_3, позивач) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду як до суду першої інстанції з позовом до кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 (надалі також кандидат на пост Президента України ОСОБА_4, відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Адміністрації Президента України, Центральної виборчої комісії, в якому просив:
1.1. визнати повідомлення у формі повідомлення із 74 (сімдесяти чотирма) фотоілюстраціями із зображенням суб'єкта оскарження, кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, що розміщені на Офіційному Інтернет-представництві Президента ОСОБА_4 (Адміністрації Президента України) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 за наслідками його робочої поїздки до Одеської області, передвиборною агітацією;
1.2. зобов'язати суб'єкта оскарження, кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, здійснити оплату вчиненої передвиборної агітації у формі повідомлення із 74 (сімдесяти чотирма) фотоілюстраціями із зображенням суб'єкта оскарження, кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, що розміщені на Офіційному Інтернет-представництві Президента України ОСОБА_4 (Адміністрації Президента України) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 за наслідками його робочої поїздки до Одеської області за рахунок особистого виборчого фонду;
1.3. зобов'язати суб'єкта оскарження, кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, утриматися від учинення ним передвиборної агітації за рахунок бюджетних коштів, розпорядником яких виступає постійно діючий допоміжний орган (Адміністрація Президента України), утвореним Президентом України, а сплачувати її лише за рахунок коштів особистого виборчого фонду.
2. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за результатом робочої поїздки до Одеської області 2 березня 2019 року Президент України ОСОБА_4 на Офіційному Інтернет-представництві Президента України розміщено фотоілюстрації (фотоматеріали) у кількості 74 одиниці.
2.1. На думку позивача, вказані фотоілюстрації демонструють відповідача у період виборчого процесу як Президента України та як кандидата на пост Президента України у момент проведення ним зборів громадян, інших зустрічей з виборцями та проведення публічних дебатів, «круглих столів», прес-конференцій, що, за висновком позивача, є формою передвиборної агітації у розумінні статті 58 Закону України від 5 березня 1999 року № 474-XIV «Про вибори Президента України» (надалі - Закон №  474-XIV).
2.2. Також позивач наголошує на тому, що фінансування передвиборних агітаційних заходів та матеріалів передвиборної агітації (у формі фотоілюстрацій) здійснюються виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, виділених на підготовку та проведення виборів Президента України, та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України. Натомість, за твердженням позивача, вищевказаними діями порушено засади виборчого процесу, зокрема у частині дотримання рівності прав і умов участі кандидатів на пост Президента України у виборчому процесі, чим порушено пункти 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 3 Закону №  474-XIV, а саме:
2.2.1.          порушено заборону використання можливостей (повноважень), як привілею, завдяки обійманню посади Президента України та відповідного використання бюджетних коштів, що є у віданні Адміністрації Президента України, для безкоштовного (для видатків його особистого виборчого фонду) розміщення на Офіційному Інтернет - порталі власної, як кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, передвиборної агітації у формі фотоілюстрацій із фотоінформацією про проведення зборів із громадянами, інших зустрічей з виборцями, проведення мітингів, проведення публічних дебатів, дискусій, «круглих столів», прес-конференцій;
2.2.2.          допущено на власну, як кандидата на пост Президента України, користь, заборонене втручання органів державної влади - Президента України та Адміністрації Президента України - у формі використання бюджетних коштів, що є у її віданні, для безкоштовного (для видатків його особистого виборчого фонду) розміщення на Офіційному Інтернет - порталі власної, як кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, передвиборної агітації у формі фотоілюстрацій із фотоінформацією про проведення зборів із громадянами, інших зустрічей з виборцями, проведення мітингів, проведення публічних дебатів, дискусій, «круглих столів», прес-конференцій;
2.2.3.          порушено заборону використання для фінансування передвиборної агітації інших коштів, крім коштів Державного бюджету України, виділених на підготовку та проведення виборів Президента України, та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України - шляхом використання бюджетних коштів, що є у віданні Адміністрації Президента України, для безкоштовного (для видатків його особистого виборчого фонду) розміщення на Офіційному Інтернет - порталі власної, як кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, передвиборної агітації у формі фотоілюстрацій із фотоінформацією про проведення зборів із громадянами, інших зустрічей з виборцями, проведення мітингів, проведення публічних дебатів, дискусій, «круглих столів», прес-конференцій;
2.2.4.          порушено вимогу щодо неупередженого ставлення органів державної влади - Президента України та Адміністрації Президента України - шляхом упередженого ставлення останніх та надання Адміністрацією Президента України бюджетних коштів, що є у її віданні, для безкоштовного (для видатків його особистого виборчого фонду) розміщення на Офіційному Інтернет - порталі власної, як кандидата на пост Президента України ОСОБА_4, передвиборної агітації у формі фотоілюстрацій із фотоінформацією про проведення зборів із громадянами, інших зустрічей з виборцями, проведення мітингів, проведення публічних дебатів, дискусій, «круглих столів», прес-конференцій.
3. Відповідач позов не визнав. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що надані позивачем разом із позовною заявою фотографії з робочої поїздки Президента України не містять оціночних суджень про переваги або недоліки певного кандидата, оцінки передвиборної програми, не надають переваги у будь-якій формі певному кандидату та не спрямовані на спонукання виборців до голосування за або проти певного кандидата. Тому, на думку відповідача, зазначені фотографії не є перевиборною агітацією.
ІІ. Рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення
4. Шостий апеляційний адміністративний суд рішенням від 7 березня 2019 року відмовив у задоволенні позовних вимог кандидата на пост Президента України ОСОБА_3
5. Таке своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у спірних правовідносинах мало місце не проведення передвиборної агітації, яке мало відбуватися за рахунок коштів виборчого фонду або державного бюджету, а висвітлення робочого візиту Президента України у рамках, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», і таке висвітлення відповідає положенням частини третьої статті 58 Закону №  474-XIV. 
6. Також за висновком суду висвітлення дій кандидатів на пост Президента України, пов'язаних із виконанням ними посадових (службових) повноважень, передбачених Конституцією України або законами України, не може ототожнюватися з передвиборною агітацією, оскільки відповідні інформаційні повідомлення мають різну мету.
ІІІ. Провадження в суді апеляційної інстанції
7. 8 березня 2019 року кандидат на пост Президента України ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду як суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року, в якій, із посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати його рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
8. Свої вимоги до суду апеляційної інстанції позивач обґрунтовує неповнотою судового розгляду, а саме ненаданні оцінки усім доводам позову, а також помилковістю висновків суду першої інстанції в частині застосування і тлумачення норм статті 58 Закону №  474-XIV.
9. Верховний Суд ухвалами від 9 березня 2019 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначив справу до розгляду.
10. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зазначив, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права й обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
12. До третьої особи: Адміністрації Президента України належним чином було направлено повідомлення про день та час розгляду справи.
13.          Представник третьої особи Центральної виборчої комісії Краснощок А.І. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
14. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
15. Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свою позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, просив у задоволенні останньої відмовити.
16. Представники інших учасників справи в судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду справи.
ІV. Фактичні обставини справи
17. Як установив суд першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, постановою Центральної виборчої комісії від 7 лютого 2019 року № 253 ОСОБА_4 зареєстровано кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року.
18. На виконання доручення Глави Адміністрації Президента України від 21 лютого 2019 року заплановано здійснення організаційних заходів щодо підготовки та забезпечення робочої поїздки Президента України до Одеської області 2 березня 2019 року.
19. 2 березня 2019 року Президент України ОСОБА_4 здійснив робочу поїздку до Одеської області, за результатами якої на Офіційному Інтернет-представництві Президента України розміщено фотоілюстрації (фотоматеріали) у кількості 74 одиниці (ІНФОРМАЦІЯ_1). 
20. Розміщення згаданих фотоілюстрацій за результатами робочої поїздки, на думку позивача, свідчить про порушення кандидатом на пост Президента України ОСОБА_4 вимог і обмежень, визначених Законом № 474-XIV, що й зумовило звернення до суду з цим позовом.
V. Нормативне врегулювання
21. Відповідно до частини шостої статті 103 Конституції України порядок проведення виборів Президента України встановлюється законом.
22. Спеціальним законом, що регламентує основні засади виборів Президента України та порядок їх проведення, в тому числі порядок фінансування виборів Президента України та проведення передвиборної агітації, є Закон № 474-XIV.
23. За приписами частини третьої статті 3 Закону № 474-XIV усі кандидати на пост Президента України мають рівні права і можливості брати участь у виборчому процесі.
24. Частина четверта цієї ж статті визначає, що рівність прав і умов участі у виборчому процесі забезпечується:
1) забороною привілеїв чи обмежень кандидатів на пост Президента України за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками;
2) забороною втручання органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у виборчий процес, за винятком випадків, передбачених цим Законом;
3) забороною використання для фінансування передвиборної агітації інших коштів, крім коштів Державного бюджету України та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України;
4) рівним та неупередженим ставленням органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, їх службових та посадових осіб до кандидатів на пост Президента України;
5) рівним та неупередженим ставленням засобів масової інформації до кандидатів на пост Президента України.
25. Наведені принципи знайшли своє продовження у частині другій статті 11 Закону № 474-XIV, відповідно до якої виборчий процес здійснюється, зокрема, на засадах: законності та заборони незаконного втручання будь-кого у цей процес; рівності всіх кандидатів на пост Президента України; свободи передвиборної агітації, рівних умов доступу кандидатів на пост Президента України до засобів масової інформації; неупередженості органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, закладів, установ і організацій, їх керівників, інших посадових і службових осіб до кандидатів на пост Президента України, партій (пункти 1, 3, 4, 6, 7 цієї статті).
26. Відповідно до пункту 3 частини четвертої цієї ж статті одним з етапів виборчого процесу є проведення передвиборної агітації.
27. Абзац перший частини першої статті 58 Закону № 474-XIV визначає поняття передвиборної агітації як здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України. Передвиборна агітація може здійснюватися у будь-якій формі та будь-якими засобами, що не суперечать Конституції України та законам України.
28. Згідно з абзацом другим частини першої цієї ж статті передвиборна агітація може проводитися у таких формах: проведення зборів громадян, інших зустрічей з виборцями; проведення мітингів, походів, демонстрацій, пікетів; проведення публічних дебатів, дискусій, "круглих столів", прес-конференцій стосовно положень передвиборних програм та політичної діяльності партій - суб'єктів виборчого процесу чи політичної діяльності кандидатів на пост Президента України; оприлюднення в друкованих та аудіовізуальних (електронних) засобах масової інформації політичної реклами, виступів, інтерв'ю, нарисів, відеофільмів, аудіо- та відеокліпів, інших публікацій та повідомлень; розповсюдження виборчих листівок, плакатів та інших друкованих агітаційних матеріалів чи друкованих видань, в яких розміщено матеріали передвиборної агітації; розміщення друкованих агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами; проведення концертів, вистав, спортивних змагань, демонстрації фільмів та телепередач чи інших публічних заходів за підтримки партії - суб'єкта виборчого процесу чи кандидата на пост Президента України, а також оприлюднення інформації про таку підтримку; публічні заклики голосувати за або не голосувати за кандидата на пост Президента України або публічні оцінки діяльності кандидата на пост Президента України; встановлення агітаційних наметів; в інших формах, що не суперечать Конституції України та законам України.
29. Частинами третьою-п'ятою статті 58 Закону № 474-XIV визначено, що до передвиборної агітації не відносяться офіційні повідомлення в період виборчого процесу (без коментарів, які можуть мати агітаційний характер, а також відео-, аудіозаписів, кінозйомок, фотоілюстрацій) про дії кандидатів на пост Президента України, пов'язані з виконанням ними посадових (службових) повноважень, передбачених Конституцією України або законами України.
Передвиборна агітація здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів, для цілей, визначених цим Законом, та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України.
Передвиборна агітація за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються на підготовку і проведення виборів, здійснюється з додержанням принципу рівних умов надання кандидатам на пост Президента України однакових друкованих площ у друкованих засобах масової інформації та ефірного часу на радіо і телебаченні.
30. Загальний порядок використання засобів масової інформації під час передвиборної агітації врегульовано статтею 60 Закону № 474-XIV, частини перша та друга якої визначають, що передвиборна агітація з використанням засобів масової інформації усіх форм власності проводиться з дотриманням принципу рівних умов та в порядку, передбаченому цим Законом. 
Передвиборна агітація у засобах масової інформації проводиться у формі публічних дебатів, дискусій, "круглих столів", прес-конференцій, інтерв'ю, виступів, політичної реклами, теленарисів, відеофільмів, інших публікацій та повідомлень про кандидата на пост Президента України, партію, яка висунула кандидата, та в інших формах, що не суперечать Конституції України та законам України.
31. Стаття 61 указаного Закону визначає порядок використання електронних (аудіовізуальних) засобів масової інформації. Так, згідно з частиною першою цієї норми телерадіоорганізації усіх форм власності зобов'язані не пізніш як за дев'яносто днів до дня виборів опублікувати в друкованих засобах масової інформації розцінки вартості однієї хвилини (секунди) ефірного часу. Телерадіоорганізації, які ведуть мовлення на загальнонаціональних каналах, здійснюють таку публікацію в газетах "Голос України" та "Урядовий кур'єр", регіональні та місцеві телерадіоорганізації - у відповідних регіональних та місцевих друкованих засобах масової інформації державної чи комунальної форми власності.
32. Фінансове і матеріально-технічне забезпечення підготовки та проведення виборів Президента України врегульовано Розділом VI Закону № 474-XIV. Так, відповідно до частин першої-третьої статті 37 цього Закону витрати на підготовку та проведення виборів Президента України здійснюються виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, виділених на підготовку та проведення виборів Президента України, та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України.
Кандидат на пост Президента України, зареєстрований Центральною виборчою комісією, для фінансування передвиборної агітації зобов'язаний утворити свій виборчий фонд, що формується в порядку, встановленому цим Законом.
Фінансування передвиборних агітаційних заходів чи матеріалів передвиборної агітації з джерел, не передбачених частиною другою цієї статті, незалежно від наявності погодження з партіями - суб'єктами виборчого процесу чи кандидатами на пост Президента України, забороняється.
33. Порядок всебічного і об'єктивного висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування засобами масової інформації і захисту їх від монопольного впливу органів тієї чи іншої гілки державної влади або органів місцевого самоврядування, визначає Закон України від 23 вересня 1997 року №539/97-ВР «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» (надалі - Закон №  539/97-ВР), відповідно до статті 1 якого у цьому Законі вживаються терміни у такому значенні: 
висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні - одержання, збирання, створення, поширення, використання і зберігання інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування, задоволення інформаційних потреб громадян, юридичних осіб про роботу цих органів; 
державне замовлення на висвітлення діяльності органів державної влади - замовлення на висвітлення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, розміщення якого забезпечує Національна рада України на каналах телерадіоорганізацій України, яке оформляється відповідно постановами Верховної Ради України, розпорядженнями Президента України, Кабінету Міністрів України; 
аудіовізуальний (електронний) засіб масової інформації органу державної влади чи органу місцевого самоврядування - засіб масової інформації, засновником (співзасновником) якого є орган державної влади або орган місцевого самоврядування і який повністю або частково утримується за рахунок державного чи місцевих бюджетів; 
порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування - розклад, обсяг, форми і методи оприлюднення відомостей про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування в межах визначених цим Законом квот часу, газетних (журнальних) площ та виділених коштів; 
офіційні друковані видання - видання Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, центральних органів виконавчої влади, інших державних органів із спеціальним статусом, що видаються з метою опублікування нормативно-правових актів, рішень цих органів та інформації, обов'язковість опублікування якої передбачена законодавством, під час підготовки яких не використовується творча праця журналістів;
інформаційні служби органів державної влади та органів місцевого самоврядування - структурні підрозділи цих органів, що виконують інформаційно-аналітичні функції та забезпечують зв'язки із засобами масової інформації, громадськістю; 
офіційна інформація органів державної влади та органів місцевого самоврядування (далі - офіційна інформація) - офіційна документована інформація, створена в процесі діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, яка доводиться до відома населення в порядку, встановленому Конституцією України, законами України «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації", цим Законом.
34. За змістом частини другої статті 10 Закону №  539/97-ВР обов'язковому висвітленню в аудіовізуальних засобах масової інформації підлягають, зокрема, робочі поїздки Президента України по країні. 
35. Відповідно до пункту 3 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 2 квітня 2010 року № 504/2010 (у редакції від 5 липня 2016 року; надалі - Положення № 504/2010) основними завданнями Адміністрації є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно- аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.
36. Підпункт 16 пункту 4 Положення визначає, що Адміністрація, відповідно до покладених на неї завдань, забезпечує, зокрема, роботу офіційного Інтернет-представництва Президента України, розміщує на його веб-сайті проекти законів України та актів Президента України, які потребують широкого обговорення, закони України, підписані Президентом України, укази і розпорядження Президента України, а також іншу інформацію про діяльність Президента України, Адміністрації.
VІ. Оцінка суду
37. Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів дійшла таких висновків.
38. Аналіз положень частини першої статті 58 Закону № 474-XIV дає підстави для висновку про те, що до передвиборної агітації слід відносити будь-яку діяльність, метою здійснення якої є спонукання виборців голосувати або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України.
39. Тому, визначальним для віднесення діяльності до передвиборної агітації є встановлення її мети, якою є спонукання виборців голосувати або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України.
40.          Колегія суддів, ураховуючи вищенаведені законодавчі положення, проаналізувала зміст оприлюдненого Адміністрацією Президента України повідомлення із фотоілюстраціями із зображенням Президента України 
ОСОБА_4 за результатом робочої поїздки до Одеської області 2 березня 2019 року та встановила, що названа фотоілюстрація не спрямована на спонукання виборців до голосування за або проти певного кандидата, не містить тверджень і не дає підстав для виникнення оціночних суджень про переваги або недоліки певного кандидата, не надає переваги певному кандидату у будь-якій формі. Крім того, позивач не доводив протилежного.
41. Отже, оприлюднене Адміністрацією Президента України повідомлення із фотоілюстраціями із зображенням Президента України ОСОБА_4 за результатом робочої поїздки до Одеської області 2 березня 2019 року не може бути визнано передвиборною агітацією.
42. Твердження апелянта, що мета стосовно розміщення повідомлень не має значення для кваліфікації відповідних дій як проведення передвиборної агітації спростовуються таким.
43. Як уже зазначено, частиною першою статті 58 Закону № 474-XIV встановлено форми і засоби передвиборної агітації та закріплено поняття передвиборної агітації, зокрема, передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України.
44. Зі змісту частини третьої цієї статті випливає, що до передвиборної агітації не відносяться офіційні повідомлення в період виборчого процесу (без коментарів, які можуть мати агітаційний характер, а також відео-, аудіозаписів, кінозйомок, фотоілюстрацій) про дії кандидатів на пост Президента України, пов'язані з виконанням ними посадових (службових) повноважень, передбачених Конституцією України або законами України. 
45. Тобто, цією нормою виокремлено, які дії зазначених кандидатів на пост Президента України не належать до передвиборної агітації, саме таке завдання закладено в цій нормі.
46. Разом із цим, колегія суддів доходить висновку, що цією нормою не встановлено, на відміну від уявлення позивача, що офіційне повідомлення (крім коментарів агітаційного характеру), а також відео-, аудіо записи, кінозйомки, фотоілюстрації, які його супроводжують, автоматично вважаються передвиборною агітацією.
47. Підставою для такого висновку є нормативне визначення поняття передвиборної агітації, критеріальною ознакою якої є її мета: спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України. Відсутність такої складової (мети) позбавляє сенсу кваліфікацію офіційного повідомлення як передвиборної агітації.
48. Отже, аргументація апелянта стосовно тлумачення змісту частини третьої статті 58 Закону № 474-XIV є помилковою, оскільки критерієм передвиборної агітації, відповідно до частини першої цієї статті, є наявність у діяльності з поширення інформації мети спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України. Тому діяльність з поширення інформації, щодо якої така мета не встановлена, не може вважатися передвиборною агітацією.
49. Водночас, щодо застосування до спірних правовідносин норм Закону №  539/97-ВР, та, відповідно, статей 60, 61 Закону № 474-XIV, слід зазначити таке.
50. Колегія суддів зауважує на відсутності в Україні належного нормативно-правового регулювання суспільних відносин щодо створення (реєстрації) та функціонування засобів масової інформації у мережі Інтернет. При цьому загальний аналіз законодавства України, в тому числі законів № 474-XIV, від 18 листопада 2003 року № 1280-IV «Про телекомунікації», від 21 грудня 1993 року № 3759-XII «Про телебачення і радіомовлення», від 3 липня 1996 року № 270/96-ВР «Про рекламу» тощо дає підстави для висновку про непоширення на Інтернет-ЗМІ, а так само будь-які веб-сайти у мережі Інтернет дії поняття «аудіовізуальний (електронний) засіб масової інформації».
51. Незважаючи на споріднену спрямованість із класичними (телевізійними, радіо тощо) засобами масової інформації та ефективність подання інформації для цільової аудиторії, відсутність нормативного врегулювання діяльності у мережі Інтернет унеможливлює ототожнення будь-якого веб-сайту, зокрема інформаційної чи офіційної сторінки органу державної влади, із засобом масової інформації (крім випадку, коли веб-сайт зареєстрований у встановленому законом порядку як засіб масової інформації).
52. Із указаного висновується, що Офіційне Інтернет-представництво Президента України не є засобом масової інформації. 
53. Водночас із диспозиції статті 2 Закону №  539/97-ВР випливає роль Офіційного Інтернет-представництва Президента України як джерела офіційної інформації, яка надається засобам масової інформації, а не як самостійного засобу масової інформації. Це повністю відповідає завданню, визначеному підпунктом 16 пункту 4 Положення № 504/2010, згідно з яким Адміністрація Президента України «…створює умови для доступу громадськості до інформації про діяльність Президента України, Адміністрації, забезпечує оперативне надання інформації про діяльність Президента України, Адміністрації засобам масової інформації, забезпечує роботу офіційного Інтернет-представництва Президента України, розміщує на його веб-сайті проекти законів України та актів Президента України, які потребують широкого обговорення, закони України, підписані Президентом України, укази і розпорядження Президента України, а також іншу інформацію про діяльність Президента України, Адміністрації».
54. Отже, розміщення на сайті Офіційного Інтернет-представництва Президента України вищезгаданого повідомлення із фотоілюстраціями є правомірним. 
55. Щодо іншої частини доводів позивача колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції, зазначає таке. 
56.  За правилами пункту 3 частини четвертої статті 246 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
57. Як зазначено у Висновку Консультативної ради європейських суддів від 18 грудня 2008 року № 11 (2008) до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, якість судового рішення залежить, головним чином, від якості його обґрунтування, при цьому викладення підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але є насамперед гарантією проти свавілля, оскільки, по-перше, це зобов'язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати доводи, що становлять основу рішення та забезпечують його правомірність; по-друге, дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система. Підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими та давати можливість читачеві прослідкувати логіку міркувань, що призвели до ухвалення суддею рішення. До того ж, обґрунтування повинно засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським судом з прав людини (а саме додержання прав сторони захисту та права на справедливий суд). Крім того, визнаючи повноваження судді тлумачити закон, слід пам'ятати також і про обов'язок судді сприяти встановленню юридичної визначеності, адже вона гарантує передбачуваність змісту та застосування юридичних норм, сприяючи тим самим забезпеченню високоякісної судової системи.
58. З огляду на таке правове врегулювання, суд першої інстанції дотримався наведеного не в повній мірі.
59. Так, поза увагою суду залишились вимоги позивача про порушення з боку відповідача положень пунктів 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 3 та статті 37 Закону №  474-XIV.
60. Зі змісту статті 37 Закону №  474-XIV слідує, що витрати на підготовку та проведення виборів Президента України здійснюються виключно за рахунок коштів Державного бюджету України виділених на підготовку та проведення виборів Президента України та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України. Кандидат на пост Президента України, зареєстрований Центральною виборчою комісією, для фінансування передвиборної агітації зобов'язаний утворити свій виборчий фонд, що формується в порядку, встановленому цим Законом. Фінансування передвиборних агітаційних заходів чи матеріалів передвиборної агітації з джерел, не передбачених частиною другою цієї статті, незалежно від наявності погодження з партіями - суб'єктами виборчого процесу чи кандидатами на пост Президента України, забороняється.
61. Позивач указує на те, що у спосіб розміщення на Офіційному Інтернет-представництві Президента України окресленого повідомлення з фотоматеріалами є проведенням агітації за рахунок бюджетних коштів, якими відає Адміністрація Президента України, а не так як то встановлено статтею 37 Закону №  474-XIV.
62.  Суд спростовує такі доводи позивача тим, що судом встановлено, що розміщення на Офіційному Інтернет-представництві Президента України згаданих фотоматеріалів за результатом робочої поїздки не є передвиборною агітацією, а є висвітленням діяльності Президента України, тому на таке висвітлення не поширюються заборони, встановлені статтею 37 Закону №  474-XIV. 
63. Стосовно вимог позивача про порушення відповідачем вимог пунктів 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 3 Закону №  474-XIV, то вони спростовуються таким.
64. В основу доводів позивача про порушення відповідачем засад виборчого процесу, зокрема в частині порушення рівності прав і можливостей брати участь у виборчому процесі, що забезпечується забороною привілеїв чи обмежень кандидатів на пост Президента України, втручання органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у виборчий процес, забороною використання для фінансування передвиборної агітації інших коштів, крім коштів Державного бюджету України та коштів виборчих фондів кандидатів на пост Президента України, а також рівним та неупередженим ставленням органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, їх службових та посадових осіб до кандидатів на пост Президента України, покладено уявлення, що відповідач здійснював протиправну передвиборну агітацію.
65. Водночас, судом встановлено та зазначено вище, що оприлюднене Адміністрацією Президента України повідомлення з фотоілюстраціями із зображенням Президента України ОСОБА_4 за результатом робочої поїздки до Одеської області 2 березня 2019 року не є передвиборною агітацією.
66. Отже, й ці доводи позивача, якими обґрунтовано позовну заяву та апеляційну скаргу, є безпідставними.
67. З огляду на викладене, необґрунтованим є також посилання позивача на Рішення Судової Палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 грудня 2004 року, яким було встановлено, що передвиборна агітація з використанням засобів масової інформації проводилася без дотримання принципу рівних умов та всупереч порядку, встановленому Законом №  474-XIV. До такого висновку суд дійшов з того, що в цій справі встановлено протилежні обставини, зокрема, відсутність факту проведення передвиборної агітації, з поміж іншого, і без використання засобів масової інформації.
68. За такого правового врегулювання та обставин справи доводи позивача про порушення з боку кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 вимог і обмежень, визначених Законом №  474-XIV, не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів констатує відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
69. Однак, суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а доводи автора апеляційної скарги у цій частині знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
70. За змістом пункту 1 частини першої та частини четвертої статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини
71. За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - зміні у мотивувальній частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
VІІ. Судові витрати
72. З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
З урахуванням наведеного та керуючись статтями 271, 272, 273, 278, 310, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
п о с т а н о в и в :
1. Апеляційну скаргу кандидата на пост Президента України ОСОБА_3 задовольнити частково.
2. Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року у справі 855/64/19 змінити у мотивувальній частині.
3. В іншій частині рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року у справі 855/64/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не оскаржується. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович          

Судді                                                                                                     В. М. Бевзенко 

                                                                                                    Н. А. Данилевич