ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року 
м. Київ

Справа №  905/1315/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,
секретар судового засідання - Овчарик В. М.,
за участю представників:
позивачів - не з'явилися,
відповідача - Радигіна Є. С. (адвокат),
третіх осіб - не з'явилися,
прокуратури - Попенка О. С. (за посвідченням від 15.03.2016 №042031),
розглянув касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 (головуючий - Лакіза В. В., судді: Здоровко Л. М., Мартюхіна Н. О.) у справі
за позовом керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Євгенівське",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Євгенівської сільської ради,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос-Дон",
про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 144594,84 грн., розірвання договору оренди та зобов'язання повернути майно
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У липні 2018 року керівник Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Донецькій області) та Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (далі - Великоновосілківська РДА, Райдержадміністрація, Орендодавець) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Євгенівське" (далі - СТОВ "Євгенівське", Товариство, Орендар) про: 1) стягнення 144594,84 грн. заборгованості з орендної плати; 2) розірвання договору оренди земельних ділянок №04-10-149-00003 від 27.09.2010 (далі - договір оренди від 27.09.2010), укладеного між Великоновосілківською РДА та СТОВ "Євгенівське", 3) зобов'язання Товариства повернути ГУ Держгеокадастру у Донецькій області земельні ділянки загальною площею 203,3517га (далі - об'єкт оренди, спірні земельні ділянки), з посиланням на статті 526, 629, 651, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 14, 286-288 Податкового кодексу України (далі - ПК України), статті 93, 96, 122, 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 1, 4, 8, 13, 21, 32, 34 Закону України "Про оренду землі", статтю 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та статтю 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
2. Позовна заява обґрунтовується неналежним виконанням Орендарем своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати за договором оренди від 27.09.2010 у періоди з 01.08.2014 по 14.10.2014 та з 08.06.2016 по 30.04.2018 (далі - спірний період), що є підставою для дострокового розірвання цього договору.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.11.2018 (суддя Зекунов Е. В.) позовні вимоги задоволено повністю.
4. Рішення мотивоване положеннями статей 629, 651 ЦК України, статей 93, 96, 141 ЗК України, статей 1, 8, 13, 21, 32, 34 Закону України "Про оренду землі" та статей 13, 53, 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням яких місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на доведеність прокурором належними і допустимими доказами факту тривалого і систематичного порушення Товариством грошових зобов'язань щодо своєчасного внесення орендної плати у спірний період. 
5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 рішення Господарського суду Донецької області скасовано частково. Позовні вимоги задоволено частково.  Стягнуто з СТОВ "Євгенівське" на користь Великоновосілківської РДА 3659,45 грн. заборгованості з орендної плати за оренду земельних ділянок загальною площею 203,3517га шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок №33211812700165, УДКСУ у Великоновосілківському районі, отримувач Євгенівська сільська рада, код ЄДРПОУ 043422393. В решті позовних вимог відмовлено.
6. Постанова обґрунтовується положеннями статей 628, 632, 651 ЦК України, статей 141, 206 ЗК України, статей 21, 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі" та статей 74, 77, 269, 282 ГПК України, з посиланням на які суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що щомісячна плата за земельну ділянку, визначена у договорі оренди від 27.09.2010, складає 2950,76 грн. без врахування коефіцієнта індексації, зважаючи на відсутність у матеріалах справи додаткових угод до договору оренди від 27.09.2010 щодо зміни орендної плати, так як зміна розміру орендної плати за договором передбачає обов'язкове внесення відповідних змін до вказаного договору у передбаченій ним формі (порядку), а з огляду на наявну сплату Орендарем 41310,71 грн. орендної плати у 2014 році та 50000 грн. орендної плати у червні 2017 року, наданий Євгенівською сільською радою розрахунок заборгованості є необґрунтованим та не підтвердженим матеріалами справи. При цьому апеляційним судом зазначено про недоведеність прокурором систематичного порушення Товариством умов договору оренди від 27.09.2010, що в свою чергу свідчить про відсутність істотного порушення Орендарем цього договору як підстави для його розірвання.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. Не погодившись з постановою апеляційної інстанції, заступник прокурора Харківської області звернувся з касаційною скаргою, у якій просить її скасувати повністю, а рішення місцевого суду залишити в силі. 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
8. В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статей 526, 651 ЦК України, статті 141 ЗК України, статті 288 та пункту 9 підрозділу 6 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, статей 14, 21, 32 Закону України "Про оренду землі" та статей 74, 77, 269 ГПК України, наголошуючи на тому, що: 1)судами не взято до уваги і не надано оцінки листу ГУ ДФС України в Донецькій області від 31.10.2018 №48326/10/05-99-49-20, відповідно до якого кошти в сумі 50000 грн., які сплачені Орендарем 02.06.2017, зараховані в рахунок погашення податкового боргу з нарахувань податку згідно з поданою декларацією за 2014 рік, тобто сплачена сума не враховується в заборгованість за період з 08.06.2016 по 30.04.2018, і жодного перерахування коштів у 2018 році від Товариства не було; 2) апеляційним судом не враховано того, що згідно з листом ГУ ДФС України в Донецькій області від 12.03.2018 №10523/10/05-99-08-04-10 станом на 05.03.2018 податковий борг СТОВ "Євгенівське" становить 14487,5 грн.; 3) факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №925/549/17), в зв'язку з чим не має правового значення для справи факт повного погашення заборгованості з орендної плати під час розгляду справи; 4)зазначаючи про існування боргу з орендної плати лише в сумі 3659,45 грн., апеляційним судом залишено поза увагою законодавчо визначену граничну нижню межу річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, незалежно від того, чи співпадає цей розмір із розміром орендної плати, визначеним у договорі оренди від 27.09.2010; 5) пункт 9 договору оренди від 27.09.2010 передбачає обчислення розміру орендної плати за землю з урахуванням її індексації, що не можна тлумачити як необхідність перегляду (зміни) розміру орендної плати шляхом внесення змін до договору, тоді як індексація - це застосування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, яка залежить від індексу споживчих цін.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
9. Позивачами, відповідачем і третіми особами відзиви на касаційну скаргу не подавалися.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
10. 29.04.2005 між Великоновосілківською РДА та СТОВ "Євгенівське" укладено договір оренди землі, за умовами пунктів 1, 2, 7 якого Райдержадміністрація надає, а СТОВ "Євгенівське" приймає в строкове платне користування земельну ділянку   для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу та резервного фонду Євгенівської сільської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 203,3517га, у тому числі 165,3302га ріллі, 28,0184га пасовищ та 10,0031га сіножатей. Договір укладено на 5 років. Вказаний договір зареєстровано у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за №04-05-149-00002 від 29.04.2005.
11. 25.06.2010 Головою Великоновосілківської РДА винесено розпорядження №225 "Про поновлення договору оренди земельних ділянок", яким строк дії договору оренди земельних ділянок з СТОВ "Євгенівське" поновлено на 5 років.
12. 27.09.2010 у Державному реєстрі земель під №04-10-149-00003 зареєстровано поновлений договір оренди земельних ділянок загальною площею 203,3517га між Великоновосілківською РДА та СТОВ "Євгенівське" строком на 5 років. В оренду надано земельні ділянки з кадастровими номерами: 1421281200:01:001:0441, 1421281200:01:001:0442, 1421281200:01:001:0443, 1421281200:01:001:0444, 1421281200:01:001:0445, 1421281200:01:001:0446, 1421281200:01:001:0447, 1421281200:01:001:0448, 1421281200:01:001:0449.
13. У пунктах  8, 9 договору оренди від 27.09.2010 визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді у розмірі 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки, що складає 35409,19 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.
14. Згідно з пунктами 10, 11, 32, 34 договору оренди від 27.09.2010 орендна плата вноситься орендарем рівними частинами щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.
15. У 2012 році між Великоновосілківською РДА та СТОВ "Євгенівське" укладено додаткову угоду, якою пункт 7 договору оренди від 27.09.2010 викладено у новій редакції: "Договір укладено на 49 років". Ця додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Великоновосілківському районі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів 08.05.2012 вчинено запис №142128124002227.
16. 18.05.2012 розпорядженням Великоновосілківської РДА №217 надано згоду СТОВ "Євгенівське" на передачу земельних ділянок загальною площею 203,3517га в суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю "Кронос-Дон" (далі - ТОВ "Кронос-Дон"). Відповідний договір суборенди зареєстровано у відділі Держкомзему у Великоновосілківському районі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів 14.06.2012 вчинено запис №142128124002340.
17. З інформації Міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м. Донецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 11.04.2018 за №710/112-18 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок з кадастровими номерами 1421281200:01:001:0441, 1421281200:01:001:0442, 1421281200:01:001:0443, 1421281200:01:001:0444, 1421281200:01:001:0445, 1421281200:01:001:0446, 1421281200:01:001:0447, 1421281200:01:001:0448, 1421281200:01:001:0449 не проводилася, однак станом на 01.01.2018 нормативна грошова оцінка 1га ріллі по Донецькій області становить 31167,66 грн., 1га пасовища - 5698,55 грн., сіножатей - 5762,35 грн.
Позиція Верховного Суду
18. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.
19. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.  Плата за землю справляється відповідно до закону.
20. Відповідно до частин 1, 2 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
21. Згідно з частиною 3 статті 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.
22. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
23. Положеннями статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі" визначено права та обов'язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
24. Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час укладення договору оренди від 27.09.2010) істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
25. Згідно з частинами 1-3 статті 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час укладення договору оренди від 27.09.2010) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до  Закону України "Про плату за землю"). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
26. Враховуючи положення чинного законодавства в сфері оренди землі, колегія суддів зазначає про наявність правових підстав для обчислення розміру орендної плати з урахуванням її індексації, оскільки це передбачено умовами пункту 9 договору оренди від 27.09.2010, а сплата відповідачем на користь Райдержадміністрації орендної плати за користування земельною діяльною державної власності без урахування індексів інфляції протягом тривалого спірного періоду істотно порушує права Орендодавця на отримання орендної плати, розрахованої з урахуванням вимог статей 15, 21 Закону України "Про оренду землі".
27. Верховний Суд зауважує, що пункт 9 договору оренди від 27.09.2010 не містить застережень щодо можливості внесення орендної плати без урахування індексу інфляції, тоді як пункт 7 цього договору прямо зазначає про щорічний перегляд її розміру в разі зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
28. Касаційна інстанція враховує, що Податковий кодекс України, на який посилається скаржник, набрав чинності тільки з 01.01.2011, тобто вже після укладення договору оренди від 27.09.2010. 
29. Наведеним спростовується твердження скаржника про те, що, зазначаючи про існування боргу з орендної плати лише в сумі 3659,45 грн., апеляційним судом залишено поза увагою законодавчо визначену граничну нижню межу річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, незалежно від того, чи співпадає цей розмір з розміром орендної плати, визначеним у договорі оренди від 27.09.2010.
30. Адже вказану граничну нижню межу річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності було запроваджено лише Законом України від 27.03.2014 №1166-VІІ, який набрав чинності з 01.04.2014, тому в силу положень частини 2 статті 5 ЦК України цей закон не має зворотної дії до спірних правовідносин, пов'язаних з укладенням договору оренди від 27.09.2010, яким було визначено інший розмір орендної плати.
31. Також викладеним спростовується і висновок суду першої інстанції про правильність зробленого Євгенівською сільською радою розрахунку заборгованості з орендної плати, оскільки в основу такого розрахунку передчасно покладено визначення підлягаючої до внесення щомісячної орендної плати саме у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі замість встановленого пунктом 8 договору оренди від 27.09.2010 вдвічі меншого розміру орендної плати - 1,5% від нормативної грошової оцінки землі, тоді як до цього пункту відповідні зміни з метою приведення у відповідність з податковим законодавством сторонами не вносилися та недійсним договір оренди в цій частині не визнавався, в зв'язку з чим в силу вимог статті 204 ЦК України презюмується правомірність договору оренди від 27.09.2010 в частині розміру орендної плати.
32. Касаційна інстанція погоджується з висновком апеляційного суду в тій частині, що у розумінні пункту 11 договору оренди від 27.09.2010 зміна коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, є підставою для щорічного перегляду розміру орендної плати.
33. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що як подальший передчасний висновок апеляційного суду про необхідність здійснення розрахунку заборгованості виходячи з щомісячного фіксованого розміру орендної плати (2950,76 грн.), тобто без врахування коефіцієнта індексації, з причин невнесення сторонами змін до договору оренди від 27.09.2010 в частині розміру орендної плати, так і безпідставне тлумачення скаржником індексації розміру орендної плати виключно в аспекті застосування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, яка залежить від індексу споживчих цін, ґрунтуються передусім на помилковому ототожненні ними індексації розміру орендної плати за землю та власне індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки визначення останньої передує укладенню договору оренди землі. Адже нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №916/2303/17).
34. Крім того, пункт 9 підрозділу 6 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, на який безпідставно послався скаржник в обґрунтування своїх заперечень, набрав чинності з 01.01.2018, відтак в силу положень частини 2 статті 5 ЦК України не має зворотної дії до спірних правовідносин, пов'язаних з укладенням договору оренди від 27.09.2010.
35. Відповідно до частини  1 статті  15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
36. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5- 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не    рідше ніж один раз на 5- 7 років, а несільськогосподарського призначення - не    рідше ніж один раз на 7- 10 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").
37. Наведеним спростовується висновок апеляційного суду про те, що за змістом пунктів 9, 11 договору оренди від 27.09.2010 орендна плата переглядається саме у випадку індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а не з урахуванням індексу інфляції при обчисленні щомісячного розміру орендної плати.
38. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
39. Згідно з частиною 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
40. Відповідно до підпункту "в" пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
41. З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
42. В порушення вимог статей 15, 21 Закону України "Про оренду землі", статей 79, 86, 236, 282 ГПК України судом апеляційної інстанції при здійсненні перерахунку розміру заборгованості з орендної плати за спірний період (з 01.08.2014 по 14.10.2014 та з 08.06.2016 по 30.04.2018) безпідставно не застосовано індексацію розміру орендної плати, як того вимагає пункт 9 договору оренди від 27.09.2010, внаслідок чого помилково було взято за основу лише фіксований розмір місячної орендної плати у 2950,76 грн. та визначено залишок боргу СТОВ "Євгенівське" з орендної плати лише в сумі 3659,45 грн. 
43. При цьому апеляційним судом залишено поза увагою та без належної правової оцінки лист ГУ ДФС України в Донецькій області від 12.03.2018 №10523/10/05-99-08-04-10, зі змісту якого вбачається, що станом на 05.03.2018 податковий борг СТОВ "Євгенівське" становив 14487,5 грн.
44. В свою чергу, Верховний Суд вважає, що судом першої інстанції передчасно покладено в основу висновку про доведеність існування заборгованості Товариства у сумі 144594,84 грн. розрахунок Євгенівської сільської ради, який (розрахунок) зроблено з порушенням статей 5, 204 ЦК України, що обумовлено необґрунтованим застосуванням ставки орендної плати у 3% від нормативної грошової оцінки землі, яка не відповідає встановленому пунктом 8 договору оренди від 27.09.2010 розміру орендної плати - 1,5% від нормативної грошової оцінки землі. Тим більше, що згідно з листом Міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м. Донецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 11.04.2018 №710/112-18 нормативна грошова оцінка орендованих Товариством земельних ділянок не проводилася.
45. Натомість колегія суддів вважає безпредметним посилання скаржника на залишення поза увагою та ненадання судами оцінки листу ГУ ДФС України в Донецькій області від 31.10.2018 №48326/10/05-99-49-20, відповідно до якого кошти в сумі 50000 грн., які сплачені Орендарем 02.06.2017, зараховані в рахунок погашення податкового боргу з нарахувань податку згідно з поданою декларацією за 2014 рік, тобто сплачена сума не враховується в заборгованість за період з 08.06.2016 по 30.04.2018, і жодного перерахування коштів у 2018 році від Товариства не було, оскільки, по-перше, за змістом частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, а вказаний лист було долучено прокурором до відзиву від 22.12.2018 на апеляційну скаргу СТОВ "Євгенівське". По-друге, з матеріалів справи не вбачається як обґрунтування прокурором неможливості подання зазначеного листа до суду першої інстанції, так і прийняття цього листа апеляційним судом як додаткового доказу та його урахування при прийнятті оскаржуваної постанови.
46. Разом з тим, стосовно позовних вимог про розірвання договору оренди від 27.09.2010 і зобов'язання Товариства повернути ГУ Держгеокадастру у Донецькій області об'єкт оренди, які мають похідний характер від вимоги про стягнення 144594,84 грн. заборгованості з орендної плати, Верховний Суд зазначає таке.
47. Частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
48. Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
49. Разом з тим згідно з частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
50. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов'язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України (аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 11.10.2017 у справі №6-1449цс17 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27.11.2018 у справі №912/1385/17).
51. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
52. У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується із загальним висновком апеляційного суду про те, що виходячи з системного аналізу положень статей 1,  13,  21,  32 Закону України "Про оренду землі",  статті 141 ЗК   України та  статті 651 ЦК  України систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати,   передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди, а разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.
53. Проте, обумовлена вищенаведеним невизначеність дійсного обсягу заборгованості з орендної плати за спірний період з причин неправильного обчислення судами попередніх інстанцій її розміру (без врахування індексації або внаслідок надання зворотної дії нормам статей 288, 289 ПК України) наразі унеможливила достеменне встановлення судами обставин допущення Орендарем систематичного порушення обов'язку з внесення орендної плати, яке (істотне порушення) може бути підставою для розірвання договору оренди від 27.09.2010.
54. Разом з тим колегія суддів не має права здійснити перевірку наданого позивачем суперечливого розрахунку розміру заборгованості, як і здійснити її перерахунок, оскільки достовірне з'ясування цих фактичних обставин виходить за межі повноважень касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК України, та може бути проведено лише в ході нового розгляду справи.
55. У пунктах 8.18, 8.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №912/1385/17 зазначено, оскільки на момент подання міськрадою позову про розірвання договору оренди №80 від 29.05.2015 заборгованості з орендної плати за цим договором не існувало, а навпаки, враховуючи наданий позивачем розрахунок, мала місце переплата, то, ураховуючи викладене, відсутні обставини, які б свідчили про неможливість досягнення позивачем як стороною договору оренди мети договору (отримання плати за оренду земельної ділянки) та неотримання того, на що розраховував орендодавець, укладаючи спірний договір, тобто не вбачається істотного порушення умов договору оренди.
56. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо застосування критерію істотності порушення договору оренди землі як підстави для його розірвання судом, висловлену в постанові від 27.11.2018 по справі №912/1385/17, яка спрямована на уніфікацію правозастосовчої практики, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №925/549/17 в обґрунтування своїх доводів про те, що факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Адже згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" саме Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
57. Отже, суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини справи, не надали належну правову оцінку умовам договору оренди від 27.09.2010 та зібраним у справі доказам в їх сукупності, як наслідок, дійшли передчасних взаємовиключних висновків за результатами розгляду позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
58. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
59. За викладених вище обставин, висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення боргу з орендної плати та відмови у решті позовних вимог не відповідають приписам статей 86, 236, 269, 282 ГПК України.  
60. Надаючи правову кваліфікацію доказам, поданих сторонами з урахуванням фактичних і правових підстав позову і заперечень на них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли передчасних суперечливих висновків щодо обґрунтованості та часткової позовних вимог відповідно, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з порушенням норм процесуального права.
61. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
62. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об'єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
63. Зважаючи на те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, а також допущено неправильне застосування норм матеріального права (статей 5, 204, 651 ЦК України, статей 15, 21 Закону України "Про оренду землі"), колегія суддів вбачає правові підстави для часткового задоволення касаційної скарги шляхом скасування постанови та рішення і передачі справи на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.
Щодо судових витрат
64. З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - передачі на новий розгляд, з урахуванням статті 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі, у тому числі витрат на оплату послуг адвоката та судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково. 
Рішення Господарського суду Донецької області від 01.11.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 у справі №905/1315/18 скасувати. 
Справу №905/1315/18 передати на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                      Т. Б. Дроботова
                                                                             
                                                                                                      К. М. Пільков