ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

23 квітня 2019 року 
справа №804/4893/16
адміністративне провадження №К/9901/40266/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,
суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.          
                    
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у складі судді Захарчук-Борисенко Н.В.
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у складі суддів Дурасової Ю.В., Щербака А.А., Баранник Н.П.
у справі № 804/4893/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Касмет»
до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління державної казначейської служби України м. Кривого Рогу у Дніпропетровській області
про визнання протиправним рішення, скасування інкасового доручення, зобов'язання вчинити певні дії,
                    
У С Т А Н О В И В :

2 серпня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Касмет» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило визнати протиправним рішення про безспірне стягнення коштів, скасувати інкасове доручення та зобов'язати здійснити поворот виконання інкасового доручення.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року, позов задоволено частково, визнано протиправним рішення податкового органу про безспірне стягнення коштів з Товариства без встановлення обставин щодо наявності у платника абсолютного значення суми податкового боргу та скасовано інкасове доручення (розпорядження) № 183 від 29 березня 2016 року про списання з Товариства коштів у сумі 6 288,10 грн за платежем орендна плата з юридичних осіб, зобов'язано податковий орган сформувати та подати висновок на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за списанням з Товариства коштів у сумі 6 288,10 грн.
Приймаючи рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що податковим органом прийнято рішення про стягнення боргу без набуття права щодо безспірного стягнення податкового боргу. 
У грудні 2016 року податковий орган подав касаційну скаргу, в який, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалите нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.
Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2014 року по справі №804/20451/14 та прийнято нову постанову, стягнуто до бюджету кошти Товариства з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство, у розмірі податкового боргу на загальну суму 169494,43 грн, а саме з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 45115,25 грн, з земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 127379,18 грн.

На підставі рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2015 року по справі №804/20451/14 податковим органом прийнято рішення щодо стягнення з платника - Товариства коштів, шляхом оформлення інкасового доручення (розпорядження) № 183 від 29 березня 2016 року про списання суми 6288,10 грн з рахунку № 26005534046001, відкритого в Криворізькій філії ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305750, на користь отримувача - управління Державної казначейської служби України м. Кривого Рогу Дніпропетровської області код 38032510 на рахунок № 33217812700024 у банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, призначення платежу орендна плата з юридичних осіб, стягнення суми податкового боргу відповідно до пунктів 95.1-95.3 Податкового кодексу України.

Згідно з Рішенням, яке оформлено інкасовим дорученням (розпорядження) № 183 від 29 березня 2016 року, з позивача списано суму 6288,10 грн з рахунку №26005534046001, відкритого в Криворізькій філії ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305750.

На підставі Рішення Криворізькою філією ПАТ КБ «Приватбанк» складено меморіальний ордер № G0406VP3UJ від 6 квітня 2016 року, який свідчить про те, що з рахунку Товариства проведено списання коштів в сумі 6288,10 грн на користь отримувача - управління Державної казначейської служби України м. Кривого Рогу Дніпропетровської області код 38032510 на рахунок № 33217812700024 у банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

В касаційній скарзі податковий орган зазначає, що відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 804/20451/14 стягнуто з Товариства борг з орендної плати з юридичних осіб на суму 45115,25 грн.

Станом на 20 липня 2016 року борг Товариства по орендній платі з юридичних осіб складав 58704,07 грн. А станом на 1 квітня 2017 року борг по орендній платі складав 60934,06 грн.

При цьому, інкасовим дорученням № 183 від 29 березня 2016 року податковий орган розпорядився стягнути з Товариства 6288,10 грн, посилаючись на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2015 року.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року по справі №804/20451/14 чітко визначено суму до стягнення податкового боргу, в зазначеній постанові суду не вирішувалося, та не могло вирішуватись питання про стягнення з Товариства податкового боргу у сумі 6288,10 грн станом на 20 липня 2017 року, тобто боргу, який виник вже після винесення рішення у справі № 804/20451/14.

Податковим органом не надано суду постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2015 року, якою обґрунтовується стягнення податкового боргу у сумі 6288,10 грн.

Відповідно до пункту 12.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Нацбанку України від 21 січня 2004 року № 22, органом стягнення податкового боргу, відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України, є органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 41.2. статті 41 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного доручення), органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 12.4. Інструкції, стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції.

Як зазначено у підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, та не поставлено під сумнів доводами касаційної скарги, що податкова вимога Товариству не надсилалась.

За таких обставин, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що спірне рішення податкового органу від 29 березня 2016 року № 183 винесене не у спосіб та не на підставі чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено. 

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 804/4893/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Р.Ф. Ханова 

Судді:                                                                                           І.А. Гончарова          

                                                                                          І.Я. Олендер