ПОСТАНОВА
Іменем України

25 квітня 2019 року 
Київ
справа №817/581/17
адміністративне провадження №К/9901/29399/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 817/581/17
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
до Міністерства оборони України,
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (у складі колегії суддів Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовської К.С.), 
В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також - відповідач), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано пункт 102 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, № 23 від 22 квітня 2016 року.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - старшого сержанта ОСОБА_1 , в розмірі 125 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - старшого сержанта ОСОБА_1 , в розмірі 125 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Не погодившись з таким рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу.
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі № 754/5617/14-к по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, яка перебуває у провадженні Деснянського районного суду м. Києва.
Постановляючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції виходив з наявність правових підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі № 754/5617/14-к.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, позивачі звернулася із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного адміністративного суду.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга подана 13 листопада 2017 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 817/581/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
Згідно з пунктом 4 Перехідних положень КАС України касаційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.
Верховний Суд ухвалою від 23 квітня 2019 року прийняв до провадження адміністративну справу №  817/581/17 та призначив її до розгляду ухвалою від 24 квітня 2019 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 25 квітня 2019 року. 
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що який би не був вирок суду по обвинуваченню ОСОБА_3 у здійсненні умисного злочину, він не матиме ніякого преюдиційного значення для вирішення спору про виплату позивачам одноразової допомоги. Позивачі зазначають, що Кримінальний процесуальний кодекс України визначає вирок як рішення про винність підсудного, і у кримінальній справі це не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 та призначення йому покарання. Тому вважають за можливе розглянути адміністративну № 817/581/17 не чикаючи набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі № 754/5617/14-к 
Від інших учасників відзиву або заперечень на касаційну скаргу позивачів не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішення суду апеляційної інстанцій.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року не відповідає, а викладені в касаційній скарзі мотиви є прийнятні з огляду на наступне.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції виходив з наявність правових підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі № 754/5617/14-к.
Зокрема, суд апеляційної інстанції посилався на те, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення Комісії щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачам у справі, які є членами сім`ї померлого військовослужбовця з урахуванням вироку Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, зі змісту якого слідує, що смерть ОСОБА_1 настала від умисних протиправних дій ОСОБА_3 , які мали місце 12 січня 2014 року близько 06.30 годин у вестибюлі казарми № 219 на території військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка переросла в обопільну бійку, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, після сумісного розпиття спиртних напоїв. 
Також суд апеляційної інстанції встановив, що вказаний вирок у справі скасовано, справа по обвинуваченню ОСОБА_3 перебуває в провадженні Деснянського районного суду м. Києва.
Верховний Суд висновки суду апеляційної інстанції вважає помилковими та такими, що зроблені з порушенням норм процесуального права.
Ключовим питанням законності оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є питання можливості з`ясування обставин цієї справи щодо правомірності рішення відповідача про відмову у призначенні та виплаті одноразової допомоги позивачам у справі, які є членами сім`ї померлого військовослужбовця .
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення), суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Аналогічне положення закріплено також у пункті 3 частини першої статті 236 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення).
Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок, що суд зупиняє провадження у справі лише у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, саме й висновок про таку неможливість суд зобов`язаний зазначити в ухвалі про зупинення провадження.
З матеріалів справи вбачається, що рішення відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачам ґрунтується на висновку експерта Київського міського бюро судово-медичної експертизи від 13 січня 2014 року № 192/2.
З огляду на правове врегулювання підстав зупинення провадження у справі та обставин цієї справи Верховний Суд дійшов висновку, що адміністративні суди не позбавлені можливості перевірити обставини, які стали підставою для відмови відповідачем у призначені одноразової грошової допомоги позивачам, які є родичами загиблого військовослужбовця. 
Зажадати розгляду кримінальної справи з метою встановлення преюдиціальних обставин для цієї справи необхідності немає, оскільки адміністративні суди мають відповідні повноваження для встановлення відповідних обставин щодо вирішення спору за цим позовом і ці обставини не є похідними від судового розгляду вказаної кримінальної справи.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні цієї справи Рівненський окружний адміністративний суд у постанові від 10 травня 2017 року не робив жодного посилання на обставини встановлені вироком суду в кримінальній справі № 754/5617/14-к, так само і суд апеляційної інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження не зазначив, які саме обставини в зазначені кримінальній справі матимуть преюдиційне значення для вирішення цієї  
За таких обставин, колегія суддів вважає неправильними висновки суду апеляційної інстанції щодо неможливості розгляду цієї справи до судового вирішення кримінальної справи № 754/5617/14-к по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Виходячи з наведеного, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року скасувати, а справу направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          М.І. Гриців 
                                                                                          Н.В. Коваленко