ПОСТАНОВА
Іменем України
28 березня 2019 року 
Київ
справа №752/12319/16-а
адміністративне провадження №К/9901/34295/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Гімона М.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 752/12319/16-а 
за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: головуючого - Степанюка А.Г., суддів: Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Управління), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача прийняти відповідне рішення по заяві позивача, яка була ним подана до Управління 11 липня 2016 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року позов задоволено повністю. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.
Як встановлено, у листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком  № 2, до якої було додано: копію трудової книжки, довідку про заробітну плату, документи про стаж, копії паспорту та ідентифікаційного коду, копію атестату, копію військового квитка, копію наказу про атестацію робочого місця, копію картки П-2, копії наказів про зарахування на роботу та звільнення з роботи.
За результатами розгляду поданої позивачем заяви Управлінням було прийнято розпорядження від 08 грудня 2015 року № 20261/11, яким, зважаючи на встановлені у поданих документах розбіжності, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах. 
Листом від 18 грудня 2015 року № 20261/11 Управління повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
11 липня 2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 15 липня 2016 року № 16791/05 відповідач повідомив позивача про те, що при розгляді заяви від 06 листопада 2015 року з аналогічним пакетом документів Управлінням було прийнято рішення (розпорядження від 18 грудня 2015 року) про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», про що останнього було повідомлено листом від 18 грудня 2015 року № 20261/11.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем всупереч приписів ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не було розглянуто у встановлений законодавством спосіб заяву позивача про призначення пенсії та не було прийнято жодного рішення.
Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, обґрунтував своє рішення тим, що за своєю правовою природою заява про призначення пенсії є формою звернення громадянина із проханням сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх  прав та інтересів, щодо якої встановлено спеціальний порядок розгляду та вирішення.
Водночас, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.
У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Позивач зазначає, що при подання повторної заяви про призначення пенсії, він надав інші, виправлені і доопрацьовані документи. Крім того, на той час змінилось законодавство, що регулює призначення пенсій.
Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.
Відповідно до п."б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливим і важкими умовами праці,- за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Позивачем 11 липня 2016 року було подано до Управління заяву про призначення пенсії та пакет документів для підтвердження стажу роботи.
Згідно вимог ст. 45 ч. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше десяти днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення ( перерахунок) або ж про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Отже, законом передбачено, що у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, останній зобов'язаний розглянути подану заяву із документами та прийняти відповідне рішення.
Управління зобов'язане дотримуватись положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Проте, з приводу поданої ОСОБА_1 11 липня 2016 року заяви про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за списком № 2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідачем не було прийнято рішення чи про призначення (перерахунок) пенсії, чи про відмову в призначенні( перерахунку).
Положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», згідно з якими не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки порядок розгляду документів про призначення (перерахунок) пенсії регламентовано спеціальними нормами, які мають пріоритет, а саме Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, вказаний закон не містить положень, згідно з якими не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання.
Враховуючи встановлені у цій справі обставини та з огляду на правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції скасував судове рішення, яке відповідає закону, а тому колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції повністю та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 345, 349, 352, 355, 356  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 752/12319/16-а скасувати і залишити в силі постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Л.Л. Мороз
М.М. Гімон 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду