Постанова                                                   
іменем України
07 травня 2019 року
м. Київ
справа № 473/2513/13-к
провадження № 51-9659км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
захисника засудженого ОСОБА_5 
(в режимі відеоконференції)                                 ОСОБА_6 ,
захисника засудженого ОСОБА_7                  ОСОБА_8         
прокурора                                                                   ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2014 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013160190000150, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі – КК).                
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2013 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; пунктами 6, 12 частини 2 статті 115 КК – 15 років з конфіскацією всього належного йому майна; частиною 4 статті 187 КК – 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК ОСОБА_7 остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили, а строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 25 лютого 2013 року.
Також цим вироком засуджено ОСОБА_5 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за злочини, вчинені за таких обставин.
22 січня  2013 року о  20:00   ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, проникли до житлового будинку ОСОБА_10 , розташованого  на АДРЕСА_1  , та таємно викрали майно, яке належить останньому, на загальну суму 6974 грн.
Крім того, 23 лютого 2013 року о 23:00 ОСОБА_7 , та ОСОБА_5   за попередньою змовою між   собою   з   метою   заволодіння   чужим   майном  проникли в будинок потерпілої   ОСОБА_11 , розташований  у  АДРЕСА_2 , та  з корисливих мотивів  напали  на  потерпілу,  при   цьому  з   метою   позбавлення   потерпілої   життя  стали  по черзі наносити останній  руками  удари по голові та тулубу, вимагаючи вказати, де знаходяться  її грошові кошти. Від   отриманих ударів потерпіла впала на підлогу та втратила свідомість. Після того,  як   ОСОБА_11 прийшла до свідомості,   ОСОБА_7 продовжив наносити їй удари ногою в  обличчя та тулуб, а  потім став ногою на  голову і, таким чином,  почав її здавлювати.
Від отриманих тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких, потерпіла померла на місці.
Для гарантованого доведення злочинного наміру, направленого на умисне позбавлення життя   ОСОБА_11 , ОСОБА_7 підпалив будинок потерпілої. Засуджені заволоділи   грошима   потерпілої  в сумі  539  грн.
Апеляційний суд Миколаївської області ухвалою від 23 січня 2014 року залишив без зміни вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2013 року щодо засудженого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .
Запобіжний захід у виді утримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Такі вимоги засуджений обґрунтовує тим, що попередній розгляд кримінального провадження поведено без участі захисника; не було роз`яснено його право на розгляд провадження щодо нього судом присяжних, у провадженні відсутній протокол автоматичного визначення колегії суддів; в основу вироку суду було покладено недопустимі докази; не було надано доступу до речових доказів у справі, які були досліджені в судовому засіданні; не встановлено склад злочину з огляду на те, що в обвинувальному акті не вказано, які конкретно дії вчинено ним та ОСОБА_5 на виконання об`єктивної сторони злочину, спрямованого на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої; яку саме кількість ударів та які саме удари спричинили конкретні тілесні ушкодження потерпілій відповідно до експертних досліджень. 
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників, які підтримали касаційну скаргу засудженого, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає до часткового задоволення на таких підставах.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з частиною 1 статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Статтею 384 КПК визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. 
Колегія суддів при вивченні матеріалів кримінального провадження та прослуховуванні аудіозапису судових засідань встановила, що під час досудового розслідування та судом першої інстанції не виконано вимог частини 1 статті 384 КПК та не роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 їх право на розгляд провадження судом присяжних, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до обвинувального акту не було додано письмове роз`яснення прокурора обвинуваченим про особливості та правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних.
Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції права на суд присяжних і наслідки обвинуваченим не роз`яснені, що встановлено під час прослуховування технічного носія перебігу судового засідання. Будь-яких відомостей про ознайомлення обвинувачених з такими правами у кримінальному провадженні також не має.
Зазначений висновок узгоджується й з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові №13-32кс18 (справа №523/6472/4-к), а також і у постанові Верховного Суду  № 51-1253 зпв 18 від 07 листопада 2018 року (справа № 751/4876/15-к).
З огляду на викладене та те, що колегією суддів встановлено порушення прав обох засуджених, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню щодо засудженого ОСОБА_7 , а також щодо засудженого ОСОБА_5 в порядку частини 2 статті 433 КПК.
Оскільки суд апеляційної інстанції при розгляді провадження за апеляційними скаргами засуджених та їх захисників залишив поза увагою порушення, допущене судом першої інстанції, то підлягає скасуванню й ухвала суду апеляційної інстанції.
З огляду на встановлення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону інші доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 . Судом не перевіряються.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, повно й всебічно дослідити матеріали кримінального провадження, з дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону ухвалити законне та обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Враховуючи викладене, касаційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 січня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_7 та в порядку частини 2 статті 433 КПК щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Утримувати під вартою засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до 05 липня 2019 року, але не більше 60 днів.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                             ОСОБА_3