ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

05 березня 2019 року 
справа №818/594/17
адміністративне провадження №К/9901/36014/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області  
на постанову Сумського окружного адміністративного суду  від 13 червня 2017 року у складі судді Гелети С.М.,
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у складі суддів Подобайло З.Г., Тацій Л.В., Григорова А.М., 
у справі №818/594/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тринадцятий елемент»  
до Головного управління ДФС у Сумській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В : 

25 квітня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тринадцятий елемент» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 01 березня 2017 року №0000541402, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 68600 грн за основним платежем та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 17150 грн, з мотивів безпідставності його прийняття.  

13 червня 2017 року постановою Сумського окружного адміністративного суду    залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року, задоволено позов Товариства, скасоване податкове повідомлення-рішення податкового органу від 01 березня 2017 року №0000541402. 
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що податковий орган, за результатами перевірки, безпідставно збільшив податкове зобов'язання позивача, оподаткувавши за ставкою 20% послуги з міжнародного перевезення вантажу, що призвело до безпідставного донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

30 жовтня 2017 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та нормативно-правове обґрунтування вимог касаційної скарги шляхом викладення тексту норм, покладених в основу прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.

01 листопада 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу №818/594/17 з Сумського окружного адміністративного суду. Фактично справа із суду першої інстанції не витребувана.

29 листопада 2017 року Товариством надано заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, у якому позивач   просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.  

12 березня 2018 року матеріали касаційної скарги К/9901/36014/18 передані до Верховного Суду.

16 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду прийнято до свого провадження матеріали касаційної скарги № К/9901/36014/18 та витребувано з Сумського окружного адміністративного суду справу № 818/594/17.

27 березня 2018 року справа № 818/594/17 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 39549990, перебуває на податковому обліку з 17 грудня 2014 року, є платником податку на додану вартість з 01 лютого 2015 року.

Податковим органом у січні-лютому 2017 року проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 17 лютого 2014 року по 30 вересня 2016 року, результати якої викладені в акті перевірки від 10 лютого 2017 року №37/18-28-14-02/39549990/5 (далі - акт перевірки).

01 березня 2017 року керівником податкового органу прийняте податкове повідомлення-рішення №0000541402 згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі   69677 грн, за порушення положень підпункту «б» пункту 185.1 статті 185, підпункту «ж» пункту 186.3 статті 186, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 17419 грн на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу. 

Склад податкового правопорушення за висновком податкового органу полягає у тому, що згідно наданих для перевірки документів транспортно-експедиційні послуги  за договором від 23 липня 2015 року №23/07/2015-1 на перевезення вантажів надаються резидентом Товариству, а отримує і оплачує дані послуги Товариство з обмеженою відповідальністю «Донметіндастрі», як суб'єкт господарювання зареєстрований на митній території України. 

Податковий орган доводить, що Товариством занижено об'єкт оподаткування, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість   у сумі 69677 грн,  за липень,  серпень,  вересень, жовтень 2015 року.  

Судами попередніх інстанцій здійснений буквальний аналіз підпункту "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, за яким об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України відповідно до статті 186 цього Кодексу. 
Згідно підпункту "ж" пункту 186.3 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать надання транспортно-експедиторських послуг.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство протягом 2015 року мало взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Донметіндастрі», за договором від 23 липня 2015 року №23/07/2015-1 на перевезення вантажів на загальну суму 349000,00 грн, в тому числі транспортно - експедиційні послуги на суму 343000,0 грн, в тому числі ПДВ « 0» + експедиційна винагорода на суму 6000,0 грн. в тому числі ПДВ 999,96 грн.
В бухгалтерському обліку позивача ці операції відображені наступними проводками: Дт рах. 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» Кт рах. 703 «Доходи від реалізації послуг» в сумі 349000,0 грн.; Дт рах. 703 «Доходи від реалізації послуг» Кт рах. 64 «Податкові зобов'язання» - 999,96 грн.; Дт 311 «Розрахунковий рахунок в національні валюті» Кт рах. 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» - 349000,0 грн.

За умовами договору від 23 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Донметіндастрі", як Замовник доручає Товариству, як Експедитору виконати транспортно-експедиторські послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом в міжнародному та регіональному сполученні згідно заявок замовника, для виконання яких залучає перевізників - резидентів, які здійснюють перевезення вантажів від Імпортерів до підприємств споживачів, що зареєстровані на території України, а саме: «МАК ROAD» LTD, «Латест» ЛТД, ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_5, TOB «PROSPEKT» LLC, ФОП ОСОБА_4

Перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є міжнародним перевізним документом, що відображає шлях прямування вантажу від пункту відправлення до пункту його призначення.

Виконання послуг по перевезенню вантажів замовнику підтверджуються наданими документами та не є спірними між сторонами. Виконання послуг Товариством по перевезенню вантажів замовнику підтверджуються актами здачі-приймання робіт (надання послуг), які надані до матеріалів справи та були досліджені перевіряючими під час здійснення перевірки.

При визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість по операціям транспортно-експедиційних послуг наданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Донметіндастрі» Товариство застосувало нульову ставку податку на додану вартість, визначену підпунктом 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що перевезення вантажу за перевіряємий період підтверджуються міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), згідно якої відправником вантажу є AT "Казахстанський електролізний завод" м. Павлодар Казахстан. Акти здачі - прийняття транспортно-експедиційних міжнародних послуг складено від початку руху - м. Павлодар (Казахстан) - до пункту призначення в Україні.  

Суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що факт перевезення підтверджується складеними накладними (CMR), які є міжнародним перевізним документом, що відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, з огляду на положення підпункту "а" підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання таких послуг, зокрема, міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом в сукупності з системним аналізом положень статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", статті 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та вантажу, статті 9 Закону "Про транспортно-експедиторську діяльність". 

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення. Під єдиним міжнародним перевізним документом маються на увазі документи, складені мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту. Законодавством не передбачено оформлення міжнародного перевезення різними документами, в залежності від відрізка маршруту.

Аналогічна правова позиція викладена в наказі Державної податкової служби України «Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо порядку оподаткування податком на додану вартість транспортно-експедиторської діяльності» № 610 від 06 липня 2012 року.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що за період перевірки позивачем надані послуги з надання транспортно-експедиційних послуг замовнику-резиденту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Донметіндастрі" за міжнародними маршрутами, що підтверджено єдиними перевізними документами міжнародними автомобільними накладними (CMR). 

Відтак, до бази оподаткування (транспортно-експедиційних послуг, визначених у актах виконаних робіт, рахунках-фактурах) має застосовуватись нульова ставка до вартості послуг з міжнародного перевезення та основна ставка з податку на додану вартість до суми винагороди експедитора. На інші послуги, які надаються при перевезенні, зокрема на ті, які надає експедитор, а саме винагорода експедитора визначена за основною ставкою - 20%, зауваження у податкового органу відсутні.

Судом апеляційної інстанції відхилені посилання податкового органу на положення підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, за якою обов'язковою умовою є наявність єдиного міжнародного договору на перевезення, який є одним для всіх учасників такого перевезення, оскільки обов'язковою умовою згідно цієї статті є наявність єдиного міжнародного перевізного документу, а не договору.
Оцінюючи доводи податкового органу щодо відсутності інформації щодо Товариства в (CMR), суд апеляційної інстанції зазначив, що дана інформація прослідковується за документами, що стосується наданих транспортних послуг, в яких є наявна інформація щодо даних CMR по конкретному товару, при цьому в накладних є наявна інформація щодо транспортних засобів перевізників, з якими у позивача укладені відповідні договори.

Неприйнятними є також посилання податкового органу на положення статті 186 Податкового кодексу України, як такі що не стосуються суті спору. 

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду, встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Суд вважає, що відсутність складу податкових правопорушень, покладених податковим органом в основу прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, доводить протиправність визначення грошових зобов'язань з податку на додану вартість, застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку і як наслідок унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність прийняття ним спірного податкового повідомлення - рішення.  

Верховний Суд визнає, що суд першої та  апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга відповідача залишається без задоволення, а рішення судів першої та  апеляційної інстанції  - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду  від 13 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі №818/594/17 залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     І.А. Гончарова

                                                                                                    І.Я. Олендер