ПОСТАНОВА
Іменем України

29 березня 2019 року 
м.Київ
справа №718/1801/16-а
адміністративне провадження №К/9901/16086/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Судді-доповідача: Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на  постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року та заперечення на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року про залучення третьої особи у справі 718/1801/16-а за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Богатирець Яни Федорівни, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Богатирець Я.Ф., в якому просив скасувати постанову відповідача від 27.08.2016 року серії ДР № 142861 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті  122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року до участі у справі як третю особу було залучено Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. 
Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просив скасувати такі судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що судами неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в оскаржуваних рішеннях, не відповідають обставинам справи.
Також наголошує на тому, що Управлінням патрульної поліції у м. Чернівці ДПП Національної поліції України клопотання про залучення до участі у розгляді справи як третьої особи не подавалось, питання про його права, свободи, інтереси у межах розгляду даної справи судами також не вирішувалось, а тому підстави до постановлення ухвали Кіцманським районним судом Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року були відсутні, з огляду на що наполягає на її скасуванні.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Так, в ході розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 27 серпня 2016 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив стоянку ближче, ніж за 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.15.9 «е» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).
Постановою Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Богатирець Я.Ф. від 27.08.2016 серії ДР № 142861 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, ОСОБА_2 .притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.
Вважаючи вищеозначену постанову протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, винесена правомірно та у встановленому законом порядку.
За приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги.
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог касаційної скарги, з огляду на наступне.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами частини першої статті 122 КпАП України визначено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до пункту 15.9. «е» ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.
Як встановлено судами попередніх інстанцій з відеозапису, наявного в матеріалах справи, позивач здійснив стоянку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п.15.9. «е» ПДР України.
Надані позивачем в ході судового розгляду пояснення, так само як і доводи касаційної скарги, наведеної обставини не спростовують. 
Враховуючи вищевикладене, суди першої та апеляційної інстанцій зробили обґрунтований висновок про правомірність дій інспектор патрульної поліції та, відповідно, відсутність правових підстав до скасування постанови від 27.08.2016 серії ДР №142861 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності в за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимоги скаржника щодо протиправності та наявності підстав до скасування ухвали Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року про залучення до участі у розгляді справи Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  як третьої особи, колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до частини третьої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій та звернення скаржника з касаційною скаргою) ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.
Таким чином, ухвала Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2016 року не може бути самостійним предметом касаційного перегляду.
Розглядаючи ж заперечення на неї в контексті правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів враховує, що відповідач є посадовою особою Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та виконував службові обов'язки щодо контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, представляючи державу в особі Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, а тому суд першої інстанції, виконуючи обов'язок щодо повного та всебічного розгляду справи мав підстави для залучення вказаного органу як третьої особи.
Таким чином, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та фактично зводиться до переоцінки доказів та встановлених по справі обставин, що, в силу вимог  статті 341 КАС України, не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_2, - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Суддя-доповідач:                                                                      І.Л. Желтобрюх
Судді:                                                                                                             О.В. Білоус
                                                                                          Т.Г. Стрелець