Постанова
Іменем України 
 
05 березня 2019року
м. Київ
справа № 641/10210/13-к
провадження № 51-2446 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
засудженого                                               ОСОБА_6 ,
захисника                                                   ОСОБА_7 ,
перекладача                                              ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 на вирок Комінтернівського районного суду                        м. Харкова від 06 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області                              від 27 березня 2014 року за обвинуваченням,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, уродженця м. Сабірабад Республіки Азербайджан, який не має постійного місця проживання на території України, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2013 року, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
Згідно з вироком, 04 серпня 2013 року о 12.00 год, ОСОБА_6 , знаходячисьна території «Кінного ринку» за адресою: м. Харків, пл. Повстання, 2, в ході конфліктуз ОСОБА_11 , на грунті неприязних відносин, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті останньому, дістав з пакету ніж, яким завдав потерпілому одинудар в груди зліва, чим спричинив  ОСОБА_11 проникаюче колото-різане поранення від якого потерпілий помер на місці вбивства.
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 27 березня 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 змінив. Ухвалив пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК до 11 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни. 
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати судові рішення та перекваліфікувати його дії з ч. 1  ст. 115 КК на ст. 116 КК. Вказує на те, що у порушення вимог ст. 42 КПК, обвинувальний акт не вручений йому в перекладі на азербайджанську мову, не представлено можливості зустрітися з представником консульства Республіки Азербайджан та не забезпечено йому захисника до першого допиту. Стверджує про те, що злочин вчинив в стані сильного душевного хвилювання викликаного образами зі сторони потерпілого. 
Представник потерпілого ОСОБА_9 у касаційні скарзі просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону й невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Зазначає про порушення права потерпілого брати участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції внаслідок неналежного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду. Стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам                             ст. 419 КПК, оскільки не містить належного обґрунтування щодо підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання. 
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу та заперечив щодо задоволення скарги представника потерпілого.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та заперечив щодо задоволення касаційної скарги представника потерпілого.
Прокурор в судовому засіданні частково підтримав касаційні скарги засудженого та представника потерпілого й просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з приписами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Проте, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо    ОСОБА_12 , вказаних вимог закону апеляційний суд не дотримався.
Так, право особи на справедливий суд,гарантованого державою та встановленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, полягає у забезпеченні підозрюваному, обвинуваченому права на захист, однією із складових якого є право користуватись рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою та одержувати безоплатну допомогу перекладача. 
Відповідно до приписів ст. 29 КПК суд забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. 
Положеннями п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК обвинуваченому гарантовано право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави. 
Дотримання вказаних приписів забезпечує належну реалізацію права підозрюваного, обвинуваченого на захист.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зокрема, свої вимоги ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що він будучи громадянином Республіки Азербайджан, який не володіє українською мовою, був позбавлений можливості при першому допиті користуватися послугами захисника та перекладача, не був забезпечений можливістю мати зустріч з представником консульства Республіки Азербайджан та у порушення вимог п. 18   ч. 3 ст. 42 КПК позбавлений органом досудового розслідування права отримувати копії процесуальних документів по суті обвинувачення у перекладі на мову, якою він володіє. Також, ОСОБА_6 наголошував на неправильній юридичній оцінці інкримінованого йому діяння за ч. 1 ст. 115 КК та вважав, що вчинені ним суспільно небезпечні дії містять ознаки злочину, передбаченого ст. 116 КК. 
Однак, вказані доводи залишились без уваги суду апеляційної інстанції, який їх не перевірив та належної оцінки їм не надав й не зазначив в ухвалі підстав визнання апеляційної скарги необґрунтованою, чим порушив вимоги ст. 419 КПК. Мотивуючи своє рішення про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , в частині кваліфікації інкримінованого йому діяння, апеляційний суд в ухвалі обмежився цитуванням ряду доказів, відображених у вироку, не проаналізувавши їх і не навівши правового обґрунтування з питань правильності кваліфікації інкримінованих обвинуваченому суспільно небезпечних дій. При цьому, апеляційний суд взагалі не перевірив доводи ОСОБА_6 про порушення його права при першому допиті мати захисника та перекладача, а також надання ОСОБА_6 копії обвинувального акту в перекладі на азербайджанську мову. Отже, суд всупереч ст. 419 КПК не надав вичерпних відповідей на доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені в поданій ним апеляційній скарзі.
Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону згідно з ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.
Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 про порушення його права, передбаченого ч. 4 ст. 29 КПК, на отримання судових рішень, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься відомостей про вручення ОСОБА_6 копій судових рішень за результатами розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій у перекладі на азербайджанську мову.
Також, обґрунтованими є доводи касаційної скарги представника потерпілого про неналежне повідомлення та потерпілого та його представника про день, час та місце апеляційного розгляду.
Частиною 4 ст. 405 КПКпередбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції повідомлення про призначення судового розгляду потерпілому ОСОБА_10 направив на адресу проживання в Республіці Азербайджан, яке було повернуто у зв`язку з зазначенням неправильної адреси. Дані про повідомлення представника потерпілого ОСОБА_9 в матеріалах провадження взагалі відсутні.  
Зазначене свідчить про те, що апеляційний суд не належним чином повідомив потерпілого та його представника про дату розгляду апеляційної скарги                       ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий був позбавлений можливості особисто або через свого представника надати свої пояснення щодо поданої засудженим апеляційної скарги.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
За таких обставин ухвалаапеляційного суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1ст. 438 КПК, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Під час нового розглядусуду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, 
ухвалив: 
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 – задовольнити частково. 
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                     ОСОБА_3