Постанова
Іменем України
03 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 229/353/17
провадження № 61-24509св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів:  Лесько А. О.,   Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,  
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Радіонова ЮріяВолодимировича, третя особа - ОСОБА_2, про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов?язання до вчинення дії, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 березня 2017 року у складі судді Петрова Є. В. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2017 року у складі суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В., Соломахи Л. І., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
представник позивача - ОСОБА_3,
відповідач - приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Донецької області РадіоновЮрій Володимирович, 
третя особа - ОСОБА_2,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог 
1.       У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Радіонова Ю. В., третя особа - ОСОБА_2, у якому просило визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Дружківського нотаріального округу Радіонова Ю. В. у вчиненні нотаріальної дії; зобов'язати приватного нотаріуса Дружківського нотаріального округу Радіонова Ю. В. видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дружкіського міського нотаріального округу Радіоновим Ю. В.  04 жовтня 2006 року.
2.       Позовна заява мотивована тим, що рішенням Дружківського міського суду                       від 04 березня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. Банку надано право продажу житлового будинку загальною площею 131,4 кв. м, по АДРЕСА_1 для задоволення вимог за кредитним договором від 13 жовтня 2006 року. Власником житлового будинку є ОСОБА_2 
3.       Для продажу зазначеного будинку, банку необхідний правовстановлюючий документ, зокрема, договір дарування житлового будинку, посвідчений                  04 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області  Радіоновим Ю. В.
4.       ПАТ КБ «ПриватБанк» не було стороною договору дарування житлового будинку, даний документ у нього відсутній, у зв'язку з чим банк не може укласти угоди про відчуження предмету іпотеки, яка підлягає реєстрації, оскільки зазначена угода посвідчується за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.
5.       За результатами звернення до приватного нотаріуса із заявою про видачу дублікату договору дарування житлового будинку банку було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії, та рекомендовано звернутись із відповідною заявою до суду.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
6.       Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
7.       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що правовстановлюючий документ - договір дарування житлового будинку від 04 жовтня 2006 року, який є предметом іпотеки, було втрачено чи зіпсовано. Відсутність вказаного договору у позивача не свідчить про втрату або зіпсування цього документу, що згідно Закону України «Про нотаріат»є підставою для видачі нотаріусом дублікату договору.
8.       Судове рішення, яким банку надано повноваження для здійснення продажу житлового будинку, не свідчить про обов'язок нотаріуса видати банку дублікат правовстановлюючого документу. Даним рішенням суду нотаріуса не зобов'язано вчинити будь - які певні дії (видати банку дублікат договору дарування житлового будинку), а тому, відмовляючи банку у видачі дублікату договору дарування житлового будинку, нотаріус діяв у відповідності до вимог діючого законодавства і такі його дії не свідчать про невиконання ним зазначеного рішення суду.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
9.       Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 березня 2017 року залишено без змін.
10.   Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відсутність доказів щодо звернення банку до іпотекодавця для отримання відповідного документа свідчить про передчасність звернення до нотаріуса для отримання його дубліката, тому відмова нотаріуса у видачі дубліката, в такому випадку, не може вважатися обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, у зв'язку чим відсутні підстави для визнання відмови нотаріуса у видачі дубліката договору дарування житлового будинку незаконною.
11.   Крім наведеного, апеляційний суд виходив із того, що Закон України «Про іпотеку»у даних правовідносинах є спеціальним, оскільки прийнятий пізніше, ніж  Закон України «Про нотаріат», а тому підлягає застосуванню та банк є тією особою, яка має право на отримання дубліката правовстановлюючого документа у нотаріуса в спірних правовідносинах. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а отже і право на отримання правовстановлюючих документів. Та обставина, що відмова нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючих документів на предмет іпотеки ґрунтувалася як на одній із підстав на тому, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не є стороною, щодо якої вчинялася нотаріальна дія договору дарування, не впливає на правильність самої відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючих документів на предмет іпотеки та не перешкоджає банку при наявності доказів щодо звернення до іпотекодавця для отримання правовстановлюючого документа на предмет іпотеки ставити питання перед нотаріусом про видачу дубліката відповідного документу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12.   У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та задовольнити позов. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
13.   Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір, суд не звернув уваги на те, що пред'явлення правовстановлюючого документа на нерухоме майно чи його дубліката, є обов'язковою умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу такого майна, а право отримувати дублікати документів у нотаріусів для відчуження іпотечного майна надано іпотекодержателю рішенням суду; не перевірив, чи не призведе відмова у вчиненні нотаріальної дії до обмеження права ПАТ КБ «ПриватБанк» на примусове виконання рішення суду та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови в позові.
14.   Касаційна скарга також містить посилання на те, що жодним нормативним документом не передбачена необхідність попереднього звернення банку до іпотекодавця для отримання відповідного правовстановлюючого документа. 
15.   Направлення банком на адресу ОСОБА_2 листа-вимоги про надання дублікату договору дарування житлового будинку свідчить про вжиття  банком всіх необхідних дій для повідомлення ОСОБА_2 про необхідність надання правовстановлюючого документу. Використання досудових процедур, таких як направлення претензій, є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту, тобто, кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту права, зокрема, шляхом звернення до суду. 
 
Доводи інших учасників справи
16.   Інші учасники справи не скористалися правом подання до суду відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
17.   Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на вищевказані судові рішення. Справу витребувано із суду першої інстанції.
18.   15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року
№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального 
кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
19.   Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
20.   Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення 
змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
21.   Справу передано до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
22.   Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 04 березня 2011 року, задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. 
23.   Звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 131,4 кв. м по АДРЕСА_1 шляхом укладення від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
24.   13 жовтня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Радіонова Ю. В. з листом про видачу дублікату договору дарування наведеного вище житлового будинку.
25.   Постановою приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Радіонова Ю.В. від 02 листопада 2016 року відмовлено банку у видачі дубліката правовстановлюючого документу з тих підстав, що дублікат видається лише у разі втрати або зіпсування документа, що не доведено, і не будь-якій особі, а виключно сторонам договору або їх уповноваженим представникам, згідно з положеннями статей  8, 53 Закону України «Про нотаріат».
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду
26.   Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
27.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
28.   Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
29.   Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
30.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
31.   Відповідно до статті 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра Юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод.
32.   Частиною сьомою статті 8 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка.
33.   Згідно зі статтею 53 Закону України «Про нотаріат», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого або зіпсованого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.
34.   Пунктом 1.1. глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.
35.   З аналізу наведених норм вбачається, що коло осіб, яким надано право отримати  дублікат утраченого або зіпсованого документа, не підлягає розширювальному тлумаченню.
36.   Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що правовстановлюючий документ - договір дарування будинку, який є предметом іпотеки, втрачено чи зіпсовано.
37.   Відсутність договору дарування будинку у позивача не свідчить про втрату або зіпсування документа, що згідно Закону України «Про нотаріат» є підставою для видачі нотаріусом дубліката договору.
38.   Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 61-3229св18, від 18 квітня 2018 року у справі 61-5458св18.
39.   Обґрунтованим також є висновок суду першої інстанції, що відмовляючи  банку у видачі дублікату договору дарування житлового будинку, нотаріус діяв відповідно до вимог чинного законодавства і такі його дії не свідчать про невиконання ним судового рішення, яким банку надано повноваження, необхідні для здійснення продажу предмета іпотеки, оскільки вказане рішення не містить обов'язку нотаріуса видати банку дублікат цього договору та зобов'язання вчинити будь-які дії.
40.   Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції не було встановлено, що ОСОБА_2, який є власником нерухомого майна, переданого в іпотеку і стороною за договором дарування житлового будинку, надавав банку повноваження на представництво його інтересів в органах нотаріату, зокрема щодо отримання дублікату відповідного договору.
41.   Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права. 
42.   Частиною п'ятою статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.
43.   Згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.  
44.   Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 04 березня 2011 року банку надано право реалізувати будинок, який є предметом іпотеки, із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
45.   Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а також дії банку у випадку такого способу звернення стягнення на іпотечне майно, перелік документів необхідних для вчинення відповідних дій та повноваження банку щодо такої реалізації визначені статтею 38 Закону України «Про іпотеку», якою в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, передбачено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, а також те, що договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.
46.   Положення статті 38 Закону України «Про іпотеку» не містять повноважень банку представляти інтереси іпотекодавця у будь-яких правовідносинах, зокрема, щодо звернення від імені власника нерухомого майна, на яке звертається стягнення, до нотаріуса з вимогою надати дублікат правовстановлюючого документа на майно, що підлягає реалізації, а також не містить обов'язку нотаріуса надавати відповідний дублікат правовстановлюючих документів без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат». 
47.   Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» не містить норм, що стосуються підстав та процедури отримання дублікатів правовстановлюючих документів, тому відсутні підстави вважати норми цього закону у даних правовідносинах спеціальними виходячи з того, що він прийнятий пізніше, ніж  Закон України «Про нотаріат». 
48.   Наведене спростовує доводи касаційної скарги про те, що відмова нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу у даній справі позбавляє банк можливості реалізувати предмет іпотеки. 
49.   Залишаючи без змін законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, крім вірних висновків, допустив неправильне застосування норм матеріального права, яке полягає у неправильному застосуванні закону, який не підлягав застосуванню.
50.   Так, приписи статті 38 Закону України «Про іпотеку» не конкурують із положеннями статей 8, 53 Закону України «Про нотаріат», оскільки їх предметні сфери застосування не перетинаються.
51.   Норми щодо права продажу іпотеки (стаття 38 Закону України «Про іпотеку») та щодо процедури видачі дубліката нотаріально посвідченого документа (статті 8, 53 Закону України «Про нотаріат») мають різну правову природу. 
52.   З урахуванням наведеного, відсутні підстави для застосування темпорального правила щодо співвідношення положень статті 38 Закону України «Про іпотеку» та статей 8, 53 Закону України «Про нотаріат». 
53.   Таким чином, приватний нотаріус, вирішуючи питання про видачу дубліката нотаріального документа, повинен керуватися положеннями Закону України «Про нотаріат», зокрема положеннями статей 49, 50, 53 цього Закону, та дотримуватися порядку збереження і розкриття нотаріальної таємниці, до якої згідно із вказаними правовими нормами належить й інформація, що міститься у дублікаті втраченого нотаріального документа.
54.   У випадку звернення до нотаріуса за отриманням дубліката нотаріального документа з інших підстав, ніж передбачені статтею 53 Закону України «Про нотаріат», зокрема у зв'язку з отриманням права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі банку дубліката нотаріально посвідченого документа.
55.   Крім того, коло осіб, яким надано право отримати дублікат утраченого або зіпсованого документа, не підлягає розширювальному тлумаченню, оскільки порушуватиме права учасників відповідних правовідносин та нотаріальної таємниці, визначеної статтею 8 Закону України «Про нотаріат».
56.   Отже, іпотекодержатель не має права на отримання дубліката правовстановлюючого документа на предмет іпотеки, оскільки статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та йому не надано інших правомочностей, які б входили до змісту права на продаж предмета іпотеки. 
57.   У такому випадку правовстановлюючим документом (у розумінні документа, який підтверджує його право власності на предмет іпотеки) є відповідне судове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки.
58.   Саме до таких висновків про правильність застосування наведених вище норм дійшов Верховний Суд у складі Об’єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі 
№61-18384сво18.
59.   Апеляційний суд дійшов висновку, що наявність рішення суду, яке набрало законної сили, та яким банку надано право вчиняти будь-які дії, необхідні для продажу предмета іпотеки, є безумовним правом банку отримувати дублікат правовстановлюючого документу за умови відмови іпотекодавця надати оригінал правовстановлюючого документу та наявності доказів щодо звернення до іпотекодавця для отримання такого документу.
60.   Проте, апеляційним судом не враховано, що нотаріус у своїй діяльності щодо видачі дублікатів нотаріально посвідчених документів керується саме Законом України «Про нотаріат» та Порядком.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
61.   Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
62.   Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судове рішення апеляційної інстанцій не відповідає вимогам статті  263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості та підлягає зміні шляхом виключення з її мотивувальної частини висновків та посилання на застосування статті 38 Закону України «Про іпотеку».
63.   В іншій частині ухвала апеляційного суду та залишене цією ухвалою без змін рішення суду першої інстанції відповідають вимогам законності і обґрунтованості, у зв'язку з чим, відповідно до положень статі 410 ЦПК України колегія суддів залишає вказані рішення у цій частині без змін. 
 
ЩОДО РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ
 
64.   За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково. 
2. Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 квітня 2017 року змінити, шляхом виключення з її мотивувальної частини висновків та посилання на застосування статті 38 Закону України «Про іпотеку» до правовідносин, які виникли з діяльності нотаріуса щодо видачі дублікату правовстановлюючого документу.
3. В іншій частині ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 квітня            2017 року та рішення Дружківського міського суду Донецької області                   від 15 березня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                            В. С. Висоцька
 
Судді                                                                                                      А. О. Лесько
 
            С. Ю. Мартєв     
 
           В. М. Сімоненко
 
                                                                                                                І. М. Фаловська