ПОСТАНОВА
Іменем України

29 березня 2019 року 
Київ
справа №820/1893/17
адміністративне провадження №К/9901/188/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року (головуючий суддя Бідонько А.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року (головуючий суддя Григоров А.М., судді - Тацій Л.В., Подобайло З.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
У С Т А Н О В И В:
У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі міста Харкова, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі міста Харкова від 29 березня 2017 року                    № 21-06 про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі міста Харкова, у зв'язку з реорганізацією, пункт 4 частини першої статті 83 та пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»; поновити позивача з 30 березня 2017 року на посаді заступника начальника Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі міста Харкова; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 березня 2017 року по день ухвалення судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, позов залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції; далі - КАС України), у зв'язку з повторним неприбуттям позивача у судове засідання без поважних причин. 
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач скористався своїм правом та надіслав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином повідомлена не прибула у судові засідання, призначені на 29 травня 2017 року та 12 червня 2017 року, причини неприбуття суду не повідомила, а також заяви про розгляд справи за її відсутності не надала.
Зазначена позиція підтримана Харківським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.
Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій і вважає їх такими, що зроблені з дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до статті 33 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації. Повідомлення шляхом надсилання тексту повістки здійснюється за тими самими правилами, що і повідомлення шляхом надсилання повістки, крім випадків, установлених цим Кодексом. 
Вручення повістки за правилами статті 35 КАС України здійснюється під розписку. Особа, яка вручає повістку, зобов'язана повернути до адміністративного суду розписку адресата про одержання повістки, яка приєднується до справи.
Частиною одинадцятою статті 35 КАС передбачено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року відкрито провадження у адміністративній справі №820/1893/17 та призначено її розгляд на 29 травня 2017 року.
Харківський окружний адміністративний суд 13 травня 2017 року рекомендованим листом з позначкою «судова повістка» направив позивачу за вказаною нею адресою для листування ухвали від 12 травня 2017 року про відкриття провадження та про виклик у судове засідання на 29 травня 2017 року на 11.00 год.
22 травня 2017 року це відправлення повернуто відділенням поштового зв'язку до суду з відміткою «через не запит». 
У зв'язку із неявкою позивача у судове засідання 29 травня 2017 року, згідно Журналу судового засідання від 29 травня 2017 року розгляд справи відкладено на 12 червня 2017 року на 10.00 год.
Харківський окружний адміністративний суд 30 травня 2017 року рекомендованим листом з позначкою «судова повістка» направив позивачу повістку про виклик у судове засідання на 12 червня 2017 року на 10.00 год. 
7 червня 2017 року це відправлення повернуто відділенням поштового зв'язку до суду з відміткою «через не запит». 
12 червня 2017 року ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. 
Тобто, з викладеного вбачається, що поштові відправлення про виклик у судові засідання не вручено ОСОБА_2 з причин, незалежних від суду, який у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення учасників процесу про дату, час і місце розгляду справи, адже отримання рекомендованих листів адресатом є поза межами судового контролю. Обов'язок суду «повідомити» полягає в тому, щоб інформувати учасника про судове засідання, а не забезпечити його участь.
За наведених обставин, у розумінні частини одинадцятої статті 35 КАС України необхідно вважати, що такі повістки про виклик у судові засідання призначені на 29 травня 2017 року о 11.00 год. та 12 червня 2017 року о 10.00 год. вручено позивачу належним чином.
Наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь у справі визначено статтею 128 КАС України. Так, частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 155 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. 
Матеріали справи не містять повідомлення від позивача про неможливість прибуття у судові засідання призначені на 29 травня 2017 року та 12 червня 2017 року з поважних причин, заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи відкладення її розгляду.
У розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов'язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.
Таким чином, за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена судом про призначення судового засідання як на 29 травня 2017 року, так і на 12 червня 2017 року, двічі (повторно після відкладення розгляду справи) не прибула у судове засідання без повідомлення поважних причин неявки та заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування визначеного частиною третьою статті 128 та пунктом 4 частини першої статті 155 КАС України правового наслідку неявки позивача у судове засідання - залишення позову без розгляду.
Колегія суддів касаційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що вона з поважних причин не мала можливості отримувати поштову кореспонденцію, так як у період призначення судового розгляду у суді першої інстанції, у зв'язку з сімейними обставинами виїжджала за межі м. Харкова, оскільки зазначаючи у позовній заяві адресу свого місця знаходження позивач мала усвідомлювати те, що за цією адресою вона буде сповіщатись про дату, час та місце розгляду її позовної заяви, а тому мала повідомити суд про зміну адреси для листування. Крім того, необхідно зазначити, що статтею 56 КАС України передбачено, що сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі              №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.         
Що стосується посилань ОСОБА_2 у касаційній скарзі на те, що оскільки у позовній заяві позивачем було зазначено номер телефону, то суд першої інстанції мав викликати її в судове засідання шляхом направлення тексту судового повідомлення або оповістивши її телефонограмою, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що повідомлення осіб які приймають участь у справі та не є суб'єктами владних повноважень, шляхом направлення телефонограм не передбачено нормами  КАС України  у тому числі  статтею 38 КАС України. Суд повинен повідомляти сторін по справі про час та місце розгляду справи в порядку передбаченому нормами  КАС України, а саме Главою 3.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, судами не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач  О.В.Білоус
Судді                                                                                                     І.Л.Желтобрюх
                                                                                                    Т.Г.Стрелець