ПОСТАНОВА
Іменем України

27 березня 2019 року 
Київ
справа № 826/15117/17
провадження № К/9901/52767/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Стрелець Т. Г.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Федотова І. В., Літвіної Н. М., Сорочка Є. О.
І. Суть спору
1. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі також Відділ ДВС, відповідач), у якому просив скасувати постанову Відділу ДВС від 20 жовтня 2017 року № 54941205 про відкриття виконавчого провадження.
2. Свої вимоги позивач обґрунтовує передчасністю відкриття згаданого виконавчого провадження, адже, за твердженням позивача, виконавчий документ - постанова Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (надалі також ДАБІ) про накладення штрафу - оскаржується позивачем до Печерського районного суду м.Києва, а відтак у силу приписів статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) вона законної сили не набрала, а державний виконавець повинен був повернути її стягувачу без виконання.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. 22 серпня 2017 року ДАБІ виніс постанову № 32 у справі про адміністративне правопорушення, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами сьомою та одинадцятою статті 96 КУпАП і наклав штраф у розмірі 51 000,00 гривень (надалі - Постанова № 32). Також у постанові зазначено, що відповідно до положень статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в сумі 102000 гривень. Строк набрання чинності постанови: 31 серпня 2017 року.
4. 22 серпня 2017 року вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення отримав представник позивача ОСОБА_3
5. 31 серпня 2017 року позивач листом проінформував ДАБІ про оскарження Постанови № 32 до суду.
6. Так, Печерський районний суд м. Києва ухвалою 4 вересня 2017 року відкрив провадження в адміністративній справі № 757/50642/17-а за позовом ОСОБА_1 до ДАБІ про скасування Постанови №  32.
7. 20 жовтня 2017 року Відділ ДВС відкрив виконавче провадження №  54941205 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ДАБІ вказаного штрафу та у вказаному виконавчому провадженні вчинено відповідні виконавчі дії.
8. Вважаючи вищевказану постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
9. Також установлено, що ухвалою від 24 січня 2018 року Печерський районний суд м.  Києва у справі № 757/50642/17-а позов ОСОБА_1 до ДАБІ про скасування Постанови №  32 залишив без розгляду за заявою позивача.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 28 лютого 2018 року в позові відмовив.
11. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що на момент винесення Відділом ДВС спірної постанови про відкриття виконавчого провадження Постанова № 32 не набрала законної сили, проте, посилаючись на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2018 року про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, дійшов висновку про відсутність підстав визнавати протиправною оскаржувану постанову відповідача.
12. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 17 квітня 2018 року скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року та ухвалив нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнив: визнав протиправною та скасував постанову Відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 20 жовтня 2017 року № 54941205.
13. Таке своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що на момент винесення відповідачем спірної постанови виконавчий документ - Постанова № 32 - був предметом оскарження у Печерському районному суді м. Києва, а тому у відповідача не було достатніх та необхідних правових підстав для відкриття виконавчого провадження.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
14. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.
15. У касаційній скарзі ДАБІ просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
V. Нормативне регулювання
16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Стаття 291 КУпАП у редакції, яка діяла на час винесення Постанови № 32, визначає, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.
Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті. 
18. Згідно зі статтею 299 цього ж Кодексу постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову. 
19. Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
20. Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII, за приписами пунктів 6, 7 частини першої якої у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) та строк пред'явлення рішення до виконання.
21. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).
22. За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. 
23. Крім того, за приписами статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.
24. За приписами частини п'ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
VІ. Оцінка Верховного Суду
25. Аналіз установлених у цій справі фактичних обставин крізь призму приписів статей 289, 291 КУпАП дає підстави для висновку про те, що у період з 4 вересня 2017 року по 24 січня 2018 року Постанова № 32 була предметом оскарження та, відповідно, законної сили не набрала.
26. Відтак, підстави для примусового виконання Постанови № 32 станом на 20 жовтня 2017 року були відсутні.
27. За такого правового врегулювання та обставин справи висновок апеляційного суду про неможливість звернення Постанови № 32 до примусового виконання станом на 20 жовтня 2017 року та, відповідно, про наявність підстав для скасування оскаржуваної у цій справі про відкриття виконавчого провадження, є правильним.
28. При цьому, враховуючи покладені в основу мотивування рішення суду першої інстанції висновки що законності спірної постанови про відкриття виконавчого провадження з огляду на факт залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ДАБІ згідно з ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року, Верховний Суд нагадує, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття (вчення) оспорюваних рішення, дії чи допущення бездіяльності.
29. Водночас суд касаційної інстанції зауважує на такому.
30. У цій справі на час звернення ДАБІ із заявою про примусове виконання Постанови № 32 інформації про її оскарження в судовому порядку (ухвала суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 9 вересня 2017 року) державному виконавцю не надано.
31. Своєю чергою, органи ДВС і приватні виконавці в силу Закону № 1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку.
32. Відтак, станом на 20 жовтня 2017 року, констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, державний виконавець не мав правових підстав для повернення Постанови № 32 без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов'язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
33. При цьому повідомлення про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), що її виніс, жодним чином не впливає на стан виконавчого провадження та права і обов'язки виконавця.
34. За таких обставин відсутні підстави для висновку про протиправність постанови Відділу ДВС від 20 жовтня 2017 року № 54941205 про відкриття виконавчого провадження.
35. За правилами пунктів 2, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
36. При цьому належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.
37. Зважаючи на викладене, з огляду на відсутність у спірної постанови Відділу ДВС такої властивості, як протиправність, Верховний Суд вважає належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача саме скасування цієї постанови.
38. Таким чином, з огляду на приписи статті 351, касаційна скарга ДАБІ підлягає частковому задоволенню, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року зміні шляхом виключення з її резолютивної частини висновку щодо протиправності постанови Відділу ДВС від 20 жовтня 2017 року №  54941205. В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін відповідно до статті 350 КАС України.
VІI. Судові витрати
39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 260, 341, 344, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.
2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 826/15117/17 змінити, виключивши з її абзацу третього словосполучення «Визнати протиправним та».
3. В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 826/15117/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко

                                                                                                    Т. Г. Стрелець