ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року 
м. Київ

Справа №  916/2517/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Краснов  Є.В. , Мачульський Г.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2018 (суддя Петренко Н.Д.) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 (головуючий суддя: Поліщук Л.В., судді: Аленін О.Ю., Філінюк І.Г. )

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій +",
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: 
1. Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл" 
2. ОСОБА_5, 
про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 372425,90грн.,                                                                          

  
Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1. У жовтні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій Плюс" про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 372425,90 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.09.2015 між ПрАТ "СК "Українська страхова група" та ПрАТ "Сільпо Рітейл" було укладено договір добровільного страхування майна № 12-2820-15, за яким було застраховано будівлю загальною площею 14865,60 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, Дніпропетровська дорога, 93-А (ТВЦ "Сім'я"). Позивач вказував, що 16.01.2016 із застрахованим майном відбулася страхова подія, передбачена п. 2.3 договору, а саме виникла пожежа, в результаті якої будівля ТВЦ "Сім'я", яка межує із ринком ТОВ "Меркурій+", зазнала значних пошкоджень. За наслідками страхової події ПрАТ "Сільпо Рітейл" позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 372429,90 грн. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду із позовом на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 24 Закону України "Про страхування".
3.  Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Сільпо Рітейл".
4. Ухвалою суду від 23.05.2018 замінено первісного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій Плюс" на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій +", а ухвалою суду від 26.06.2018 - залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_8.
5.  Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що 01.07.2014 року між товариством та Резником В.В. було укладено договір про управління майном № 3, а саме майновим комплексом торгівельного центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому 01.12.2015 року між ФОП Резником В.В. та ОСОБА_8 було укладено договір оренди № 14б/15б/16б/17б, а саме торгового місця на території торгового центру для організації об'єкту підприємницької діяльності, загальною площею 120 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.  Крім того, відповідач вказував, що за умовами договору оренди від 01.12.2015 року орендар зобов'язався нести повну відповідальність за забезпечення пожежної безпеки об'єкту та прилеглої території. У зв'язку із чим відповідач вважає, що саме ОСОБА_8 порушено свої договірні зобов'язання в частині дотримання правил пожежної безпеки.  
ІІ. Короткий зміст судових рішень
6. Рішенням господарського суду Одеської області від 19.09.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019, у справі №916/2517/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

7. 04.02.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 у справі № 916/2517/17 до Касаційного господарського суду.

8. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2019 року у справі № 916/2517/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

9. Ухвалою Верховного Суду від 20.02.2019 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"   залишено без руху до 20.03.2019 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі; встановлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Українська страхова група"  строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

12.03.2019 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" направило до суду квитанцію № 48772 від 11.02.2019 на суму 11172,78 грн.  

10. 25.03.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі та здійснення розгляду касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, якою надано строк учасникам справи для подання відзиву на касаційну скаргу до 15.04.2019. 

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

11. В касаційній скарзі позивач просить суд скасувати рішення місцевого суду та постанову апеляційного, прийняти нове рішення, яким  задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

12. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що до матеріалів справи №916/2517/17 відповідачем долучено договір управління майном №3 від 01.07.2014, укладений між ТОВ "Меркурій +" (Установник управління) та Фізичною особою-підприємцем Резник Володимиром Вікторовичем. Зазначений договір, як стверджує скаржник, не відповідає вимогам ст. 1031 ЦК України, оскільки всупереч вимогам закону договір управління майном нотаріально не посвідчено, відтак, даний договір не породжує будь-яких правових наслідків, в першу чергу, надання повноважень однієї із сторін по укладенню наступних договорів оренди з іншими особами та покладення на таких осіб обов'язків по забезпеченню вимог пожежної безпеки. ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" вважає, що відповідно до вимог ст. 993 ЦК України отримало право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, - підприємства власника території ринку ТОВ "Меркурій +", чиї повноважні особи не забезпечили здійснення організаційних та технічних заходів, спрямованих на запобігання пожежі, яка сталася 16.01.2016.    

13.  Від  відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить суд залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.  

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
14.   15.09.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування майна №12-2820-15-00054, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, що належить страхувальнику, а саме - нежитловою будівлею торгово-виставочного центру з оздобленням, загальною площею 14865,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 93-А (ТВЦ "Сім'я").
Згідно з п. 2.3.1 Договору відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна, внаслідок настання наступних подій: вогонь (пожежа, вибух, удар блискавка).
15.  16.01.2016 на території ринку ТОВ "Меркурій +", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, виникла пожежа, в результаті якої будівля ТВЦ "Сім'я", яка межує із ТОВ "Меркурій +", отримала пошкоджень та руйнувань. Вказана обставина підтверджується актом про пожежу від 16.01.2016.
Отже встановлено, що 16 січня 2016 року із застрахованим майном - нежитловою будівлею торгово - виставочного центру "Сім'я" з оздобленням, загальною площею 14865.60 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Дніпропетровська дорога, буд 93 А., відбулась страхова подія, передбачена    п. 2.3.1 договору страхування.
16. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ТОВ "Меркурій +" /ЄДРПОУ 39056181/.
17. Згідно з висновком № 02/08/16.01.2016 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталася 16.01.2016 на території ринку ТОВ "Меркурій +" в торгівельному павільйоні № 14 (лінія "Б"), за адресою: АДРЕСА_1", складеного 08 лютого 2016 року фахівцями ДВЛ АРЗ СП ТУ ДСНС України в Одеській області, осередок пожежі, яка виникла 16.01.2016 на території ринку ТОВ "Меркурій +", розташованого за вищезгаданою адресою, знаходився на горючих будівельних конструкціях даху торгівельного павільйону № 14 (лінії "Б"). 

Висновком встановлено, що найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі з'явились розжарені частини металу, які утворились при проведенні електрозварювальних робіт та потрапили на горючі матеріали конструкції даху.

За наслідками вказаної події власнику нежитлової будівлі торгово-виставочного центру "Сім'я" з оздобленням, загальною площею 14865,60 кв.м, було завдано значної матеріальної шкоди, вартість якої згідно з висновком       № 16-39/01 про розмір матеріального збитку від 29 лютого 2016 року та Звіту про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику об'єкта оцінки, складає 102911,90 грн (вартість оздоблення) та згідно з висновком № 16-39/02 про розмір матеріального збитку від 09 березня 2016 року № 16-39/02 складає 294514,00 грн (вартість інженерного обладнання), разом 397425,90 грн.

18. 18 січня 2016 року ПрАТ "Сільпо Рітейл" звернулося до ПрАТ "СК "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором страхування № 12-2820-15-00054 від 15.09.2015. 

19. Вказана заява розглянута, пошкодження майна визнано страховим випадком та на підставі рахунку ДКЦВ - 11141 остаточної суми страхового відшкодування від 27.04.2016, страхового акта № ДКЦВ - 11141 від 27.04.2016 була визначена сума страхового відшкодування в розмірі 372425,90 грн. 
20. Згідно платіжного доручення № 7879 від 28.04.2016 на користь страхувальника ПрАТ "Сільпо Рітейл" сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 360215,49 грн., інша частина суми страхового відшкодування у розмірі 12210,41 грн. зарахована в рахунок забезпечення наступного страхового платежу по договору страхування № 12-2820-15-00054 від 15.09.2015, що вбачається із розпорядження про виплату страхового відшкодування від 28.04.2016.
21. Звертаючись з даним позовом до суду позивач вважав, що оскільки ним було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 372 429,90 грн за наслідками страхової події ПрАТ "Сільпо Рітейл", то в нього  є підстави для  звернення  до суду з позовом на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 24 Закону України "Про страхування". 
VІ. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій

22. Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний, вказав що позовні вимоги заявлені передчасно і до неналежного відповідача. 

VІІ. Позиція Верховного Суду

23. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."
24.  Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
25. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК:
« 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.»
Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі елементи: 
1. Неправомірні дії або бездіяльність особи.
2. Завдання шкоди та її розмір.
3. Безпосередній  причинний зв'язок між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.
4. Вина завдавача шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
26. Особою, яка відповідає за заподіяну шкоду, як правило, є безпосередній заподіювач шкоди. 
Випадки виключення з даного правила прямо передбачені чинним законодавством, наприклад ст.ст.1172, 1176, 1178, 1187 ЦК України.
Протиправність поведінки - це невиконання юридичного обов'язку, встановленого нормою права. Відповідно до форми юридичних обов'язків протиправність виступає у формі дії або бездіяльності. Якщо для виконання активного юридичного обов'язку необхідне вчинення зобов'язаною особою певних дій, то пасивний юридичний обов'язок виконується шляхом утримання від вчинення заборонених дій.
Протиправна дія - це поведінка, заборонена законом. Протиправна бездіяльність - це не вчинення особою дії, до якої вона зобов'язувалася нормою права. Сама по собі пасивність не є протиправною, вона стає такою лише у випадку, коли норма права зобов'язує цю особу до вчинення відповідної дії. 
27. Судами встановлено, що 01.07.2014 між ТОВ "МЕРКУРІЙ+" (установник управління) та фізичною особою-підприємцем Резник Володимиром Вікторовичем (управитель) укладено договір про управління майном № 3, за умовами якого ТОВ "МЕРКУРІЙ+" передало ФОП Резник В.В. на певний строк майно в управління, а ФОП Резник В.В. зобов'язався за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління, а саме майновим комплексом торгівельного центру, розташованого за АДРЕСА_1 
28. В подальшому, 01 грудня 2015 року між ФОП Резник В.В. (орендодавець) та ОСОБА_8 (орендар) укладено договір № 146/156/166/176, відповідно до умов якого орендодавець надає орендарю торгове місце на території торгового центру для організації об'єкту підприємницької діяльності, загальною площею 120 кв. м., а орендар приймає та оплачує всі передбачені даним договором послуги на території торгового центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
За умовами договору від 01 грудня 2015 року орендар зобов'язався нести повну відповідальність за забезпечення пожежної безпеки об'єкта та прилеглої території та зобов'язався застрахувати орендоване майно та свою відповідальність перед третіми особами на випадок порушення пожежної безпеки на період здійснення господарської діяльності. 
Згідно з п. 3.3.2. даного договору орендар має право на виконання робіт, пов'язаних з демонтажем об'єкта, благоустрою та дооснащення об'єкта та прилеглої території, у тому числі реклами, об'єктів захисту від атмосферного впливу та сонячного випромінювання, установки холодильного, опалювального обладнання, побутових кондиціонерів та інші роботи, тільки після письмової згоди орендодавця.
29. Судами попередніх судових інстанцій взято до уваги, що 17 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №016160490000348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, а саме щодо вжиття заходів законного характеру до ОСОБА_8, який 16.01.2016 порушив встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі на території ТОВ "Меркурій +", розташованій за вищезгаданою адресою, та заподіяння майнової шкоди в особливо великому розмірі.
13 лютого 2018 року Слідчим Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Дойчевим С.Г. було винесено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України. 
У подальшому досудове розслідування по кримінальному провадженню №12016160490000348 від 17.01.2016 закінчено та обвинувальний акт направлений в порядку ст.ст.231, 232 КПК України до Суворовського районного суду міста Одеси за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.
30. З врахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій на підставі власної оцінки доказів дійшли  обґрунтованих висновків про передчасність заявлених ПрАТ "СК "Українська страхова група" позовних вимог, оскільки позивачем, всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України, не доведено, що саме ТОВ "МЕРКУРІЙ+" є відповідальною особою за заподіяння шкоди.
31. При цьому, суди правомірно не прийняли доводи позивача щодо нікчемності договору управління майном № 3 від 01.07.2014, оскільки ці доводи не спростовують висновок судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність вини саме відповідача - ТОВ "Меркурій +" у виникненні пожежі 16.01.2016 на території ринку.
32. Також з цього приводу суд касаційної інстанції приймає до уваги наступне. 
Відповідно до ст.204 ЦК «Презумпція правомірності правочину»:
«Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.»
Позивачем не представлено доказів, а судами не встановлено факту нікчемності в силу конкретної норми закону або факту визнання недійсним судом саме вищевказаного укладеного 01 грудня 2015 року між ФОП Резник В.В. (орендодавець) та ОСОБА_8 (орендар) договору оренди торгового місця №146/156/166/176. 
Крім того, що як встановлено вище, відповідно до умов вказаного договору орендар зобов'язався нести повну відповідальність за забезпечення пожежної безпеки об'єкту та прилеглої території,  а також має право на виконання робот, пов'язаних з демонтажем об'єкту, благоустрою та дооснащення об'єкту та прилеглої території тільки після письмової згоди орендодавця, колегія суддів касаційного суду враховує, що відповідно до ст.780 ЦК: 
« 1. Шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.
2. Шкода, завдана у зв'язку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.
Умова договору найму про звільнення наймодавця від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок особливих властивостей чи недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати, є нікчемною.»
Обставин, визначених ч.2 вказаної статті, судами не встановлено. 
VІІІ. Висновки Верховного Суду

33. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:
"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

34. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" необхідно залишити без задоволення, а судові рішення  залишити без змін.

35. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями ч.13 ст.8, 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019   залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2018 у справі №916/2517/17  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              І. Кушнір

Судді                                                                                                          Є. Краснов 

                                                                                                                  Г. Мачульський