ПОСТАНОВА
Іменем України

21 лютого 2019 року 
Київ
справа №215/629/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17930/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Гімона М.М.,  Кравчука В.М., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №215/629/16-а
за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна  про визнання дій протиправними, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_2  на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2017 року, постановлену суддею Квятковським Я.А., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: головуючого судді Коршуна А.О., суддів Чередниченка В.Є., Панченко О.М., -
в с т а н о в и в :
12 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, в якому просив: 
визнати протиправними дії чи бездіяльність Держави Україна, яка не додержалася і не виконала ст.ст. 2, 6, 7, 9, 27 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про звернення громадян»;
визнати протиправними дії чи бездіяльність Держави України на соціальний захист бездомних громадян, право на достатній життєвий рівень;
стягнути з відповідача витрати, пов'язані з провадженням у національних судах та держаних установах, включаючи витрати на копіюванню, друк, папір, поїздки та поштові послуги в сумі 100 грн.,
стягнути за рахунок Державного бюджету в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди діями Держави Україна в сумі 6000 грн.;
зобов'язати Державу Україна в особі заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконкому міської ради у м. Кривому Розі дотримуватися конституційних принципів, викладених у ст.ст. 1, 3, 8, 22, 46, 48, 68 Конституції України та ст.7 Закону України «Про звернення громадян»;
зобов'язати Державу Україна в особі заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконкому міської ради у м. Кривому Розі розглянути всі вимоги скарги від 16 жовтня 2015 року і надати рішення;
зобов'язати Державу Україна в особі заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконкому міської ради у м. Кривому Розі розглянути вимогу про проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення на директора Комунального підприємства «»Будинок нічного перебування»;
зобов'язати Державу Україна вжити системи заходів для попередження виникнення негативних суспільних наслідків, пов'язаних з нереєстрацією за юридичною адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 16 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2017 року, позов повернуто позивачеві з підстав не усунення його недоліків, викладених в ухвалі суду від 24 листопада 2016 року.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішеннями позивач оскаржив їх в касаційному порядку. У касаційній скарзі просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити справу до належного суду для продовження розгляду. 
На думку позивача, суди дійшли хибного висновку про наявність підстав для повернення позову.
У поданих запереченнях Криворізька міська рада просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судових рішень - без змін, оскільки відсутні підстави для їх скасування.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Держави Україна про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без руху та позивачу надано строк до 23 грудня 2016 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме:
- не зазначено ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, якому суд зобов'язаний направити другий екземпляр позову в разі відкриття провадження;
- п. 1, 2, 11 позовних вимог не є конкретними в частині державного органу, якого вони стосуються.
Копія вищезазначеної ухвали суду 28 листопада 2016 року була надіслана судом на адресу позивача - АДРЕСА_2, тобто на адресу, яка була зазначена позивачем у позові як адреса місцезнаходження позивача. Проте, рекомендований лист зі зворотнім повідомлення 28 грудня 2016 року було повернуто до суду першої інстанції без отримання відправлення ОСОБА_2 У зв'язку з чим, 29 грудня 2016 року копія ухвали суду першої інстанції від 24 листопада 2016 року повторно надіслана судом на вказану вище адресу позивача, але і це поштове відправлення повернулось до суду першої інстанції без вручення ОСОБА_2 з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області станом на 05 грудня 2016 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, але з 08 листопада 2013 року останнього знято з реєстрації за цією адресою.
Відповідно до положень статей 33, 35 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) направлення рішень суду, одним з яким є ухвала суду, особам, які беруть участь у справі, здійснюється, серед іншого, за допомогою засобів поштового зв'язку, шляхом надсилання рекомендованим листом з зворотнім повідомленням про отримання копії прийнятого судом рішення (ухвали) за адресою особи, яка бере участь у розгляді справи, яка зазначена у адміністративному позові як адреса місцезнаходження такої особи.
Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, вважається, що таке відправлення вручене належним чином.
Враховуючи положення вказаних норм, копія ухвали про залишення позову без руху вважається такою, що вручена позивачу належним чином.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
Проте, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, у зв'язку з чим, з огляду на положення пункту 1 частини 3 статті 108 КАС України, суди дійшли правильного висновку про її повернення позивачеві.
У касаційній скарзі заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без виклику його до судового засідання, чим порушив закон.
З вказаними доводами суд погодитись не може, оскільки за відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю апеляційним судом справу розглянуто у порядку письмового провадження, що не передбачає виклику сторін.
Так, пунктом 10 частини 1 статті 3 КАС України передбачено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої,  апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.
Отже, апеляційний суд правомірно розглянув справу у порядку письмового провадження, що не передбачає виклику сторін.
У касаційній скарзі заявник також зазначає, що не розглянувши його позов по суті, суди порушили вимоги законодавства, зокрема, Конституції України, не забезпечили захисту його прав.
З цього приводу суд зазначає, що частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що звернення до адміністративного суду має відбуватись у порядку, встановленому законом, а тому, дотримання вимог КАС України щодо форми і змісту позовної заяви є обов'язковою умовою для розгляду справи. У випадку ж недотримання вказаних вимог, необхідним є усунення недоліків, визначених судом в ухвалі про залишення позову без руху.
Враховуючи, що позивач не дотримався вказаних вимог закону, відсутні підстави для висновку, що він звернувся до суду у порядку, встановленому законом, що унеможливлює провадження за його позовом.
Інші доводи касаційної скарги стосуються тверджень, що суди не розібрались детально в обставинах, в суті справи, не застосували належне законодавство, що регулює спірні правовідносини, тексти судових рішень не висвітлюють усієї інформації по справі, не містять усіх аргументів та є необґрунтованими.
Проте, суд зазначає, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Проте, перераховані вище доводи заявника касаційної скарги ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і не релевантному тлумаченні норм законодавства. Такі доводи не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій, а тому не вимагають детальної відповіді.
За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що судами не допущено порушень норм процесуального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2017 року  у справі №215/629/16-а залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
М.М. Гімон 
 В.М. Кравчук ,
Судді Верховного Суду