ПОСТАНОВА
Іменем України

28 лютого 2019 року 
м. Київ
справа №805/5069/15-а
адміністративне провадження №К/9901/9837/18, №К/9901/9840/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Стародуба О.П.,  Мороз Л.Л., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року (суддя Куденков К.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року (головуючий суддя Ляшенко Д.В., судді: Ястребова Л.В., Компанієць І.Д.) у справі №805/5069/15-а за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» Луньо Іллі Вікторовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-банк», про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач-1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» Луньо Іллі Вікторовича (далі по тексту - відповідач-2, Уповноважена особа), в якому просила:

- зобов'язати відповідача-2 передати додаткову інформацію до відповідача-1 про внесення позивача в список вкладників, яким належить здійснити виплати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми 200 000,00 грн. згідно з статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за договором №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року на суму 93 922,60 грн. (еквівалент 5 715,00 євро станом на 03 вересня 2014 року - дату введення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Актив-банк» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Актив-банк»), а також нарахованих відсотків за вказаним вкладом, відповідно до діючого законодавства України;

- зобов'язати відповідача-1 включити позивача до реєстру вкладників, яким належить здійснити виплати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми 200 000,00 грн. згідно з статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за договором №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року на суму 93 922,60 грн. (еквівалент 5 715,00 євро станом на 03 вересня 2014 року - дату введення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-банк»), а також нарахованих відсотків за вказаним вкладом, відповідно до діючого законодавства України; 

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 по наданню додаткової інформації до відповідача-1 про внесення позивача в список вкладників, яким належить здійснити виплати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми 200 000,00 грн. згідно з статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за договором №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 уклала з ПАТ "КБ "Актив-банк" договір №ДФО-38-181397 строкового вкладу від 17 червня 2014 року, на користь ОСОБА_1, яка набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладання додаткового договору. Незважаючи на звернення позивача, додатковий договір між нею та ПАТ "КБ "Актив-банк" не було укладено. Разом з тим, рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у справі №758/11078/14-ц зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Актив-банк" Шевченка О.В. виконати додаткові умови, передбачені пунктом 1.3. договору строкового вкладу "Актив прибутковий" № ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року. Але після прийняття вказаного судового рішення, додаткового договору з позивачем не укладено та відповіді щодо включення до списку вкладників для компенсації суми вкладу з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач не отримувала.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. 

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 17 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Актив-банк» та ОСОБА_2, у якості вкладника, укладено договір №ДФО-38-181397 строкового вкладу, за яким ОСОБА_2 відкриває депозитний рахунок на користь ОСОБА_1, яка визначена як третя особа.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 вказаного договору передбачено, що банк відкриває вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_1 та приймає на нього грошові кошти у сумі 5 715,00 євро, вклад вноситься на строк 3 місяці, з 17 червня 2014 року до 17 вересня 2014 року, днем повернення вкладу є 17 вересня 2014 року.

Пунктом 1.3 вказаного договору передбачені додаткові умови, за якими третя особа набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладання між банком та третьою особою додаткового договору до цього договору. До набуття третьою особою прав вкладника ці права належать вкладнику. Розпорядження коштами за депозитним рахунком третьою особою здійснюється лише після її ідентифікації банком.

Згідно з копією платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах №1 від 17 червня 2014 року ОСОБА_2 залучено кошти у розмірі 5 715,00 євро на рахунок НОМЕР_1 відповідно до договору №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року.

ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «КБ «Актив-банк» з листом від 02 липня 2014 року, яким просила виконати умови пункту 1.3 №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року щодо оформлення додаткової угоди між банком та ОСОБА_1

Вказаний лист отримано Відділенням №38 ПАТ «КБ «Актив-банк» у м. Донецьку 03 липня 2014 року, про що міститься відповідна відмітка на копії цього листа.

Постановою Правління Національного банку України від 02 серпня 2014 року №545 ПАТ «КБ «Актив-банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 вересня 2014 року №79 вирішено розпочати з 03 вересня 2014 року процедуру виведення ПАТ «КБ «Актив-банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 вересня 2014 року по 03 грудня 2014 року, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Актив-банк» призначено Шевченка О.В.

Позивач звернулася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Актив-банк» Шевченка О.В. з заявою від 10 вересня 2014 року, якою просила надати розпорядження про оформлення додаткових угод, для формального закріплення права вкладника, у тому числі щодо договору №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року.

Відповідно до копії накладної №1988239 від 11 вересня 2014 року, вказана заява від 10 вересня 2014 року отримана ПАТ «КБ «Актив-банк» 15 вересня 2014 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 грудня 2014 року №134 продовжено строки тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Актив-банк».

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року №838 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-банк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2014 року №158 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану врегулювання, з 24 грудня 2014 року.

Також, вказаним рішенням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-банк» призначено Шевченка О.В. строком на один рік з 24 грудня 2014 року по 23 грудня 2015 року включно.

23 вересня 2015 року ПАТ «КБ «Актив-банк» отримало заяву позивача від 21 вересня 2015 року на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-банк» Шевченко О.В., якою ОСОБА_1 просить виплатити їй гарантовану суму відшкодування згідно додаткових умов, передбачених пункту 1.3 договору №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року, рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року та виконавчого листа від 13 травня 2015 року.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 вересня 2015 року №179, всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Актив-банк» передано Луньо Іллі Вікторовичу з 01 жовтня 2015 року.

18 листопада 2015 року ПАТ «КБ «Актив-банк» отримало заяву позивача від 16 листопада 2015 року на ім'я відповідача-2, якою ОСОБА_1 просить передати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів по вкладам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, 18 листопада 2015 року відповідач-1 отримав заяву позивача від 16 листопада 2015 року, якою ОСОБА_1 просить включити її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів по вкладам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 грудня 2015 року №223, продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-банк» на один рік по 23 грудня 2016 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду Луньо І.В.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у справі №758/11078/14-ц позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Актив-банк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Актив-банк», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дію - задоволено частково, зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Актив-банк» Шевченка О.В. виконати додаткові умови, передбачені пунктом 1.3 договору строкового вкладу «Актив прибутковий» № ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року.

Відповідно до копії виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва у справі №758/11078/14-ц, виданого 13 травня 2015 року, рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року набрало законної сили 26 березня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року скасовані зазначене рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року, а також ухвала Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року у справі №758/11078/14-ц закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Актив-банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-банк» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дію. Роз'яснено позивачам їх право на звернення до адміністративного суду з позовом до відповідача в порядку визначеному КАС України (а.с.98-101).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що право позивача як вкладника за договором №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року не підтверджено належними доказами, а саме додатковим договором. При цьому правовідносини щодо укладення додаткового договору не є спірними в межах даної адміністративної справи. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року встановлено, що грошові кошти в сумі 5715 євро, що обліковувались на рахунку НОМЕР_1 вкладника ОСОБА_2, були включені до Переліку для виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погодившись з рішеннями судів, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Крім того, у вимогах касаційної скарги зазначено, що у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права справу слід направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди встановили наявність усіх юридично значущих дій, виконаних позивачем для переведення на нього права на вклад, відповідно до умов депозитного договору, статті 1063 ЦК України  і не виконання банком своїх договірних зобов'язань перед позивачами в односторонньому порядку, але залишили їх поза увагою при прийнятті оскаржуваних рішень. При цьому законодавець чітко встановлює час набуття права на вклад третьою особою, а саме з моменту пред'явлення нею першої вимоги у будь-якій формі. З огляду на вказане, твердження судів, що факт набуття третьою особою прав вкладника настає лише після укладання додаткового договору, суперечить приписам статті 1063 ЦК України, а також правовій меті укладення договору на користь третьої особи. Наголошено на тому, що суди протиправно відмовились допитати свідка, який би міг підтвердити право позивача на вклад відповідно до статті 1063 ЦК України.

ОСОБА_2, також не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування вимог касаційної скарги наголошено на тому, що суди, встановивши факт звернення позивача до банку під час дії депозитного договору, що свідчить про набуття прав на вклад, винесли судові рішення, що протирічать таким обставинам та положенням статті 1063 ЦК України.

Інші учасники судового процесу правом на подання відзиву на касаційні скарги не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Частинами третьою, п'ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. 

У відповідності до частини 1 статті 1063 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

Як встановлено судами, додаткова угода до договору про вклад про дострокове повернення вкладу або про зміну особи, на користь якої укладено договір банківського вкладу, між третьою особою та банком укладена не була.

Судами встановлено, що 17 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Актив-банк» та ОСОБА_2, у якості вкладника, укладено договір №ДФО-38-181397 строкового вкладу, за яким ОСОБА_2 відкриває депозитний рахунок на користь ОСОБА_1, яка визначена як третя особа.

Пунктом 1.3 вказаного договору передбачені додаткові умови, за якими третя особа набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладання між банком та третьою особою додаткового договору до цього договору. До набуття третьою особою прав вкладника ці права належать вкладнику. Розпорядження коштами за депозитним рахунком третьою особою здійснюється лише після її ідентифікації банком.

Таким чином, при укладенні вказаного договору сторонами передбачено обов'язкове оформлення третьою особою з банком додаткового договору до договору банківського вкладу, як форму вираження пред'явлення такою особою першої вимоги відповідно до положень статті 1063 ЦК України.

Як встановили суди, постановою Правління Національного банку України від 02 серпня 2014 року №545 ПАТ «КБ «Актив-банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Положення Закону № 4452-VI містять імперативне застереження щодо недопустимості укладення будь-яких правочинів органами управління та керівниками банку з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку, оскільки відповідні повноваження останніх з цього моменту є призупиненими.

Так, судами не встановлено та матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту звернення саме позивача - ОСОБА_1 або уповноважених нею осіб до банку з вимогою про укладення додаткового договору до договору №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року.

Судом не приймаються до уваги посилання скаржників на звернення 03 липня 2017 року ОСОБА_2 до банку, оскільки як приписи статті 1063 ЦК України, так і пункт 1.3 Договору банківського вкладу №ДФО-38-181397 від 17 червня 2014 року, містить вимогу щодо особистого звернення саме особи, на користь якої укладено договір вкладу.

В силу приписів частин другої та третьої статті 36 Закону №4452-VI станом на 02 серпня 2014 року всі повноваження керівників та органів управління ПАТ «КБ «Актив-банк» на укладення будь-яких правочинів, в тому числі і додаткових договорів до договорів банківського вкладу, були призупинені.

З огляду на вказане, звернення ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Актив-банк» 15 вересня 2014 року з вимогою щодо укладення додаткового договору не могло бути задоволено.

З огляду на вищенаведене, вірними є висновки судів попередніх інстанцій стосовно того, що позивач не набула статусу вкладника банку.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів касаційного суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову, а тому судові рішення слід залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційних скаргах, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 343, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
О.П. Стародуб 
 Л.Л. Мороз ,
Судді Верховного Суду