Постанова
Іменем України 
13 березня 2019 року
м. Київ
справа № 298/952/17
провадження № 51-5694км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргупредставникатовариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Олімпія — Красія» ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року, якою апеляційну скаргу подану від імені ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 07 вересня 2017 року, повернуто останньому.
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини:
Ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 07 вересня 2017 року задоволено клопотання начальника слідчого відділення Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області в об`єднаному кримінальному провадженні № 12012070070000085, яке здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України), погоджене прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури та накладено арешт на майно ТОВ «Олімпія - Красія» (ур. Млаки, 177, с. Вишка 89023, ЄРДПОУ № 30624093): туристичний комплекс, розташований за адресою: с. Вишка, вулиця без назви, буд. 177, Великоберезнянського району, загальною площею 922,5 м.кв., що складається з трьохповерхової цегляної будівлі та з трьох дачних будиночків з брусу; автомобіль легковий «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1 ;  і земельну ділянку комерційного призначення за адресою: с. Вишка, Великоберезнянського району Закарпатської області, кадастровий номер 2120881601:03:002:009, площею 0,41 га.
При цьому судом зазначено, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, містить посилання на ризики, передбачені ч. 1 ст. 170 цього Кодексу і забезпечить дієвість кримінального провадження.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року повернуто апеляційну скаргу подану від імені ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 07 вересня 2017 року, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки він не підтвердив своїх повноважень, які б давали можливість віднести його до кола осіб, визначених у ч. 1 ст. 393 КПК України.
При цьому судом зазначено, що зі змісту заяв і письмових показань засновників ТОВ та осіб, вказаних у протоколі від 27 березня 2014 (а.п. 80-81), учасників загальних зборів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вбачається, що в дійсності таких зборів не було і ОСОБА_6 директором товариства не призначався (а.п. 10-12, 35-40, 63-72, 103-110). ОСОБА_7 , зазначений у протоколі як голова зборів, окрім цього, пояснив, що підпис, здійснений у протоколі від його імені, йому не належить.
Згідно з висновком експерта № 4/91 від 20 квітня 2017 року (а.п.29-35) підпис від імені ОСОБА_7 в графі «Голова загальних зборів» у протоколі загальних зборів учасників товариства від 27 березня 2014 року виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою.
З письмових показань ОСОБА_6 , допитаного слідчим в якості свідка, вбачається, що про протокол загальних зборів учасників товариства від 27 березня 2017 року йому нічого не відомо, а до виконання обов`язків директора товариства він приступив після того, як йому зателефонували співвласники бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ТОВ «Олімпія — Красія» ОСОБА_6 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування доводів касаційної скарги представник зазначає, що суд апеляційної інстанції грубо порушив положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки безпідставно та необґрунтовано відмовив у доступі до правосуддя особі, права якої порушено, а також статей 64-1, 64-2, 393 КПК України, оскільки безпідставно повернув апеляційну скаргу скаржнику.
При цьому зазначає, що протоколом загальних зборів ТОВ «Олімпія-Красія» від 27 березня 2014 року директором юридичної особи призначено ОСОБА_6 , відповідно було внесено зміни до установчих документів ТОВ «Олімпія-Красія», а саме до Статуту товариства в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Факт підроблення підпису ніким не оскаржувався, загальні збори для переобрання чи призначення директором іншої особи не скликалися, в рамках кримінального провадження більш ніж за рік не оголошено підозру, обвинувальний акт не складено, обвинувального вироку не постановлено, органом досудового розслідування не вжито заходів передбачених КПК України щодо відсторонення директора товариства від виконання його службових (посадових) обов`язків.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечив проти касаційної скарги представника товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпія — Красія» ОСОБА_6 , зазначив, що останній є фіктивним директором.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно зі ст. 370 і ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. А вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, представнику ТОВ «Олімпія — Красія» ОСОБА_6 повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно ТОВ «Олімпія — Красія».
При цьому апеляційний суд з указаних вище мотивів дійшов висновку, що ОСОБА_6 не підтвердив своїх повноважень, які б давали підставу віднести його до кола осіб, зазначених у ч. 1 ст. 393 КПК України. 
Однак зазначене рішення суду апеляційної інстанції не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим доводи касаційної скарги представника ТОВ «Олімпія — Красія» ОСОБА_6 про безпідставне позбавлення їх у доступі до правосуддя та незаконність оскаржуваної ухвали, є обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому КПК не встановлено чіткого переліку осіб – суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, а в п. 10 ст. 393 КПК України вказано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Одним із учасників кримінального провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п.п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України). У ст. 64-2 КПК України визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, якою може бути будь-яка фізична або юридична особи. Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК України передбачено, що треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
За таких обставин, представник юридичної особи – власника майна, щодо якого вирішується питання про арешт, має право оскаржити в апеляційному порядку рішення слідчого судді про арешт майна.
З матеріалів справи вбачається, що туристичний комплекс, розташований за адресою: с. Вишка, вулиця без назви, буд. 177, Великоберезнянського району, загальною площею 922,5 м.кв., що складається з трьохповерхової цегляної будівлі та з трьох дачних будиночків з брусу, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18168619 від 20 березня 2008 року є приватною власністю ТОВ «Олімпія — Красія». Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності  НОМЕР_2 від 19 березня 2008 року, виданого Вишківською сільською радою (а.п. 30-31, 35-36 т. 1). 
Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку від 18 квітня 2008 року, яка знаходиться за адресою: с. Вишка, Великоберезнянського району Закарпатської області, кадастровий номер 2120881601:03:002:009, площею 0,41 га,  комерційного призначення власником цієї земельної ділянки є ТОВ «Олімпія — Красія» (а.п. 32 т. 1). Відповідно до технічного паспорту на легковий автомобіль «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1 (а.п. 33 т. 1) власником також є ТОВ «Олімпія — Красія» (а.п. 33 т. 1).
Тобто, ухвалою слідчого судді було накладено арешт на майно, власником якого є ТОВ «Олімпія - Красія».
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань навпроти графи осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, керівником, починаючи з 27 березня 2014 року значиться ОСОБА_6 (а.п. 38 т.1).
Відповідно до наказу №2-К від 27 березня 2014 року ОСОБА_6 вступив на посаду керівника ТОВ «Олімпія — Красія», підставою є протокол загальних зборів ТОВ «Олімпія — Красія» від 27 березня 2014 року №27/03/2014 (а.с. 68 т. 1).
Будь-яких рішень про усунення у встановленому законом порядку ОСОБА_6 від керівництва ТОВ «Олімпія — Красія» матеріали провадження не містять та сторонами у судовому засіданні не надано.
Таким чином, на час ухвалення оскарженого судового рішення в розпорядженні апеляційного суду були достатні дані, які вказували на те, що ОСОБА_6 має процесуальне право оскаржити названу вище ухвалу слідчого судді про арешт майна. 
При цьому з огляду на принципи презумпції невинуватості та правової визначеності до набрання чинності обвинувальним вироком суду, яким буде встановлено факт незаконного зайняття ОСОБА_6 посади директора підприємства, а також за відсутності будь-якого судового рішення чи іншого документа, який би указував на припинення повноважень ОСОБА_6 як директора підприємства, доводи, наведені апеляційним судом в ухвалі, щодо імовірного підроблення документів, на підставі яких ОСОБА_6 був призначений на відповідну посаду, не можуть слугувати достатньою підставою для обмеження процесуального права ОСОБА_6 на оскарження судового рішення. Хоча останнє твердження не виключає можливості врахування цих обставин судом при оцінці по суті доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 та перевірці обґрунтованості оскарженої ним ухвали слідчого судді про арешт майна.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що за висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 19 лютого 2019 року (справа №569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку оскарження ухвали слідчого судді – при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення. Якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді – після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Враховуючи наведене, оскаржена ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не відповідає вимогам кримінального процесуального закону також у зв`язку з тим, що вона була постановлена в судовому засіданні, тобто після того, як апеляційне провадження вже розпочалося. 
Таким чином, з огляду на обставини цієї справи, ухвалюючи рішення про повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого судового рішення і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу представника ТОВ «Олімпія — Красія» ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, в ході якого необхідно усунути вказані недоліки, перевірити доводи, викладені в скарзі, й в залежності від установленого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу представника ТОВ «Олімпія — Красія» ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 07 лютого 2018 року, якою апеляційну скаргу подану від імені ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 07 вересня 2017 року повернуто останньому, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                       ОСОБА_3