Постанова
Іменем України                                              
 
20 березня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 520/15238/14-ц
 
провадження № 61-18960св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - ОСОБА_5,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу керівника апарату Київського районного суду м. Одеси - Федак Світлани Іванівни на окрему ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Сєвєрової Є. С., Гірняк Л. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
 
У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю.
 
Позовна заява мотивована тим, що у 1995 році вона познайомилась з відповідачем. З 07 грудня 1997 року вони почали проживати однією сім'єю, вести спільне господарство, спільний бюджет, оформлювали угоди по відчуженню майна.  
Як на доказ наведених обставин, позивач посилалася на листування між нею та ОСОБА_5 до 2004 року (оскільки саме до цього часу він перебував на посаді мецмену на судні), заяви сусідів, показання свідків, фотокартки. Також наведене підтверджує письмова згода ОСОБА_5 на укладання правочину від 28 лютого 2010 року щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, що проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, 
За час їх спільного проживання було придбане майно. 
З 2012 року їх стосунки погіршились, відповідач почав уникати матеріальних зобов'язань щодо утримання квартири № 41 на вул. Варненська,5/3 у м. Одесі.
У зв'язку з цим позивач просила суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 07 грудня 1997 року по 01 вересня                 2014 року.
 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ
 
Заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 22 квітня                     2015 року позов задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5 з 07 грудня 1997 року по               01 вересня 2014 року.
 
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2017 року заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2015 року змінено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу               ОСОБА_4 з ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року по 01 квітня 2012 року. 
 
Окремою ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2017 року керівнику апарату Київського районного суду м. Одеси Федак С. І. визначено здійснити перевірку та, у разі виявлення помилок, привести розподіл заяв про перегляд заочного рішення у відповідність до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням № 30 Ради суддів України 26 листопада 2010 року, з наступними змінами та доповненнями.
Рекомендовано голові Київського районного суду м. Одеси Чванкіну С. А. провести з суддями, які спеціалізуються на розгляді цивільних прав (спільно з кураторами апеляційного суду Одеської області), навчання щодо стадії перегляду заочного рішення та порядку оформлення процесуальних рішень, які можуть бути прийняті на цій стадії. 
 
Окрема ухвала мотивована тим, що розгляд заяв про перегляд заочного рішення іншими суддями, аніж тими, що приймали заочні рішення, сприяло тому, що штучно створились ситуації, коли фактично існує дві цивільні справи, які пов'язані між собою спільними підставами, і вимоги в яких повинні були б розглядатись в одному провадженні, що сприяло б процесуальній економії. 
 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
У липні 2017 року керівник апарату Київського районного суду м. Одеси -              Федак С. І. звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати окрему ухвалу апеляційного суду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції при постановленні окремої ухвали не перевірив та не встановив, що суддя Рева С. В. відповідно до витягу з наказу від 28 липня 2016 року «Про надання щорічної основної відпустки та додаткової відпустки судді Реві С. В.» та звіту про автоматичний розподіл справ між суддями від 25 серпня 2016 року виключений з автоматичного розподілу справ 25 серпня 2016 року (заборона у зв'язку із відпусткою 14 і більше днів). За таких обставин розподіл заяви про перегляд заочного рішення на суддю Реву С. В. відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду був неможливим. Крім того, відповідно до положень частини першої статті 126 ЦПК України 2004 року об'єднати справи в одне провадження було неможливо, оскільки станом на                  10 серпня 2015 року (надходження до суду позову про поділ майна) у справі про встановлення факту проживання однією сім'єю було прийнято 22 квітня                   2015 року рішення та набрало законної сили.
 
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
Заперечення на касаційну скаргу не надходили.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Апеляційним судом під час розгляду зазначеної справи встановлено, що                    12 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між нею та відповідачем з 07 грудня 1997 року по 01 вересня 2014 року (т. 1, а. с. 2-4).
 
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня                        2015 року позов задоволено, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5 з 07 грудня 1997 року по              01 вересня 2014 року (т. 1, а. с. 116-117, головуючий - суддя Рева С. В.).
 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року заява ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення суду від 22 квітня 2015 року залишена без задоволення (т. 1 а. с. 162-163, головуючий - суддя                 Калініченко Л. В.).
 
У провадженні Київського районного суду м. Одеси також знаходилась справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, яка надійшла до суду 10 серпня 2015 року, та провадження за якою було відкрито             13 серпня 2015 року суддею Луняченко В. О. 
 
Таким чином, на момент відкриття провадження у справі заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року (головуючий - суддя Рева С. В.) було ухвалено.
 
Заява про перегляд заочного рішення від 22 квітня 2015 року, яка надійшла до суду 25 серпня 2016 року, зареєстрована за вхідним номером 31207/16                         (т. 1, а. с. 127), була розглянута судом 20 жовтня 2016 року. В задоволенні поданої заяви було відмовлено, після чого 26 жовтня 2016 року на вказане рішення надійшла апеляційна скарга (т. 1, а. с. 166-172).
 
Справа про поділ майна сторін була розглянута 05 лютого 2016 року з ухваленням заочного рішення (головуючий - суддя Луняченко В. О.). Заява про перегляд цього рішення надійшла 25 серпня 2016 року, зареєстрована за вхідним номером 31208/16, в задоволенні цієї заяви 08 вересня 2016 року було відмовлено (головуючий - суддя Бескровний Я. В.). Після цього 14 вересня               2016 року надійшла апеляційна скарга, яка станом на 13 червня 2017 року перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції (головуючий - суддя  Сєвєрова Є. С., судді Таварткіладзе О. М., Гірняк Л. А.).
 
Згідно з пунктом 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням № 30 Ради суддів України 26 листопада                    2010 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення), раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються також судові справи про перегляд заочного рішення.
 
Відповідно до частини першої статті 211 ЦПК України 2004 року суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.
 
Статтею 320 ЦПК України 2004 року встановлено, що апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених статтею 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.
Правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. Окрема ухвала може бути постановлена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли порушенню саме матеріального або процесуального закону, та які саме права громадян порушено. За наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню виявлених порушень.
 
Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу та реагування на виявлені під час судового розгляду порушення законності, постановлення окремої ухвали спрямовано на усунення причин та умов, що цьому сприяли.
 
Апеляційний суд, посилаючись на наведені норми процесуального права та встановлені обставини, дійшов обґрунтованого висновку, що з наявного в матеріалах справи протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями не вбачається підстав для розподілу справи іншому судді, аніж                  Реві С. В. Розгляд заяв про перегляд заочного рішення іншими суддями, аніж тими, що приймали заочні рішення, сприяло виникненню ситуації, коли фактично існує дві цивільні справи, які пов'язані між собою спільними підставами, і вимоги в яких повинні були б розглядатись в одному провадженні, що сприяло б процесуальній економії.
 
Доводи касаційної скарги, що судді Реві С В. за 14 днів до відпуски, яка відповідно до наказу від 28 липня 2016 року № 82-в розпочинається з                              05 вересня 2016 року, не здійснювався автоматизований розподіл справ у суді, не є підставою для скасування окремої ухвали, оскільки керівника апарату зобов'язано провести перевірку встановлення наявності чи відсутності порушень проведення автоматизованого розподілу справ, а саме вимог пункту 2.3.44 Положення.
 
Інші доводи касаційної скарги не вказують про порушення суддями апеляційного суду норм процесуального права при постановленні окремої хвали.
 
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування окремої ухвали апеляційного суду, оскільки суд постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу керівника апарату Київського районного суду м. Одеси - Федак Світлани Іванівни залишити без задоволення.
 
Окрему ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді | В. С. Висоцька   А. О. Лесько   С. Ю. Мартєв   В. В. Пророк   С. П. Штелик