Постанова 
Іменем України                                         
 
17 квітня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 369/12112/15-ц
 
провадження № 61-12513св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В.,                Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області,
відповідач - ОСОБА_4,
треті особи - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Києво-Святошинський районний відділ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Київської області від 19 січня 2018 року у складі колегії суддів: Фінагєєва В. О.,               Ігнатченко Н. В., Яворського М. А.,
 
ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
У листопаді 2015 року Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Києво-Святошинський районний відділ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області, про знесення самочинної забудови.
 
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 здійснює самочинне будівництво індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці, яка розташована на АДРЕСА_1. Будівництво житлового будинку здійснюється відповідачем без відповідних документів чи належно затвердженого проекту, які давали б йому право виконувати будівельні роботи. Вказаним будівництвом порушуються права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та створюється реальна загроза життю та здоров'ю суміжних землевласників, оскільки в разі виникнення пожежі значно збільшується ймовірність згорання їхніх будинків та прилеглих споруд.
У зв'язку з наведеними обставинами позивач просив суд зобов'язати                 ОСОБА_4 знести самочинну забудову за його рахунок на земельних ділянках кадастровий номер НОМЕР_2 та кадастровий номер НОМЕР_3 загальною площею 0,0838 га, розташованих на                       АДРЕСА_1.
 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року у задоволенні позову Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів необхідність знесення самочинної забудови, порушення прав та інтересів третіх осіб самочинною забудовою, суттєвість порушення та неможливість здійснення перебудови, переобладнання, тощо.
 
Постановою Апеляційного суду Київської області від 19 січня 2018 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. 
 
Зобов'язано ОСОБА_4 на земельних ділянках кадастровий номер НОМЕР_2 та кадастровий номерНОМЕР_3 загальною площею 0,0838 га, розташованих на АДРЕСА_1 знести самочинну забудову за свій рахунок.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області судовий збір у розмірі 1 827,00 грн та витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, у розмірі 9 904,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь СатовськогоВ. В. судовий збір у розмірі                 1 339,80 грн. 
 
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що згідно вимог частини першої статті 376 ЦК України нерухоме майно, яке збудоване ОСОБА_4, підлягає знесенню, як таке, що проведено з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а проведення його перебудови є неможливим.
 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду,                   ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
У травні 2018 року ОСОБА_4 до касаційної скарги також додано письмові пояснення.
 
Касаційна скарга та письмові пояснення мотивовані тим, що апеляційним судом не враховано, що позивачем при обґрунтуванні позовних вимог не зазначено, в чому полягає порушене право Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в чому полягає порушення прав інших осіб, чому обрано саме такий спосіб захисту, а не приведення в належний стан документів на початок будівництва; не встановлено, що проведення перебудови такого об'єкта є неможливим, та що особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. Крім того, висновки судової будівельно-технічної експертизи від 29 листопада 2017 року, відповідно до якої відстань між зовнішніми стінами житлових будинків складає 4 м, та висновки Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 22 червня 2016 року, відповідно до якого така відстань складає 10,7 м, є суперечливими. Також, вирішивши клопотання про призначення експертизи без участі відповідача у судовому засіданні, судом апеляційної інстанції грубо порушено засади цивільного судочинства та унеможливлено реалізацію процесуальних прав сторони спору.
 
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
У відзивах та поясненнях на касаційну скаргу адвокат Сатовського В. В. та Горенської сільської ради - Чиханцов М. А. зазначав, що апеляційним судом встановлено, що відповідачем допущені істотні порушення будівельних норм, усунення яких іншим шляхом, ніж знесення житлового будинку, неможливе. Доводи касаційної скарги, що Горенська сільська рада не є належним позивачем суперечить положенням частини сьомої статті 376 ЦК України.
 
Крім того, до відзивів додано висновок спеціаліста судово-експертної компанії «Алінгез»» від 16 квітня 218 року № 1804-39, відповідно до якого підпис від імені гр. ОСОБА_4, на останній сторінці касаційної скарги на постанову Апеляційного суду Київської області від 19 січня 2018 року, поданої 16 лютого 2018 року, виконаний не гр. ОСОБА_4, а іншою особою.
 
Зазначений висновок, Верховний Суд не бере до уваги з огляду на наступне.
 
Верховний суд, перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам щодо форми та змісту, встановивши наявність підстав для відкриття касаційного провадження, ухвалою від 15 березня 2018 року відкрив касаційне провадження, витребував справу, зупинив виконання постанови апеляційного суду та надіслав учасникам справи копію цієї ухвали. Після отримання зазначеної ухвали, у травні від ОСОБА_4 на адресу Верховного Суду надійшли письмові пояснення до касаційної скарги. Заяв щодо відсутності вільного волевиявлення на подання касаційної скарги від ОСОБА_4 не надійшло.
Крім того, у Верховного Суду відповідно до положень статті 400 ЦПК України відсутні повноваження щодо оцінки висновку спеціаліста судово-експертної компанії «Алінгез»» від 16 квітня 218 року № 1804-39 як доказу в даній справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Судом встановлено, що на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 10 грудня 2014 року ОСОБА_4 є власником суміжних земельних ділянок загальною площею 0,0838 га, розташованих на АДРЕСА_1, кадастрові номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку.
 
Відповідно до листа відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 328 від 06 жовтня 2015 року та листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 10/10-52/0910/02 від 09 жовтня 2015 року громадянину ОСОБА_4 не видавався будівельний паспорт на забудову земельної ділянки на АДРЕСА_1 та в реєстрі відсутня інформація щодо видачі                йому документів дозвільного характеру та реєстрацію документів декларативного характеру на АДРЕСА_1.

 
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, зокрема, заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, пов'язані з об'єктом будівництва на земельних ділянках загальною площею 0,0838 га, кадастрові номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3 по АДРЕСА_1.
 
Згідно з висновком експертного дослідження від 11 березня 2016 року № 161-06, будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та здійснюється з порушенням вимог                      пункту 3,25* та п. 3,25а* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», в частині дотримання протипожежної відстані між житловими будинками та між житловим будинком і господарською спорудою. При завершенні будівництва об'єктадослідження, ймовірне зменшення наявної відстані між житловими будинками та між житловим будинком і господарською спорудою.
 
З акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06 квітня               2016 року, складеного комісією Києво-Святошинської РДА Київської області, вбачається, що була порушена протипожежна відстань 8 м при будівництві приватного житлового будинку ОСОБА_4 до існуючих будівель на сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 згідно діючих вимог пункту 3,25* та пункту 3,25а* ДНБ 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».
 
22 червня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області складено протокол № 1-Л-А-2206/1 про адміністративне правопорушення та припис № С 2206/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідно до якого ОСОБА_4 виконані будівельні роботи з будівництва індивідуального житлового будинку без отримання будівельного паспорта та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт (повідомлення про початок будівельних робіт), чим порушено статті 27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
 
29 червня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області винесено постанову № А-2906/1 у справі про адміністративне правопорушення, якою визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою та п?ятою статті 96 КУпАП та накладено на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 950,00 грн.
 
Однак, ОСОБА_4 продовжував здійснювати будівництво об'єкту без відповідної дозвільної документації.
 
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
 
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
 
За правилами частини першої статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. 

 
Разом з тим юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, установлених Конституцією та законами України, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4, пункт 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
 
За змістом пункту 8 частини першої статті 3 КАС України позивачем в адміністративній справі є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.  
 
Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України (частина третя статті 6 КАС України).
 
Стаття 50 цього Кодексу визначає сторони в адміністративному процесі, якими є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом (частини перша, друга, пункт 5 частини четвертої зазначеної статті).
 
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
 
Звертаючись із цим позовом, Горенська сільська рада підставою вимоги про зобов'язання знести самочинно збудований об'єкт будівництва зазначила те, що відповідач здійснив самочинне будівництво з істотним порушенням будівельних норм і правил, що створює реальні загрози життю та здоров'ю суміжних землевласників, скільки, в разі виникнення пожежі ймовірність до возгорання їхніх будинків та прилеглих споруд значно збільшується. Позов обґрунтовано порушенням вимог статті 376 ЦК України, статей 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статей 103, 104 ЗК України.
 
Державне регулювання та управління у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством (стаття 7 Закону України «Про основи містобудування», стаття  6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та звернення до суду із цим позовом). 
 
За змістом положень статей 25, 26, 31, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, чинній на час звернення Горенської сільської ради до суду із цим позовом, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження у галузі будівництва - щодо здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій та вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, а у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища - щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
 
Виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (стаття 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
 
Як убачається з матеріалів справи, 27 лютого 2016 року комісією у складі голови Горенської сільської ради - ОСОБА_7, його заступника - ОСОБА_8, серкратря - ОСОБА_9, членів: ОСОБА_10, ОСОБА_11, складено протокол, відповідно до якого на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду від 11 лютого 2016 року у справі                                    № 369/12112/15-ц, якою було ухвалено заборонити гр. ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, пов'язані з об'єктом будівництва на земельних ділянках, які розташовані в межах АДРЕСА_1 та з метою виконання ухвали суду, комісія виїхала на місце та виявила, що гр. ОСОБА_4 станом на 27 лютого 2016 року проводяться роботи по будівництву житлового будинку. На даний час побудовано два поверхи будинку та будівельники перекривають дах будинку              (а. с. 124 т. 1).
 
29 лютого 2016 року Горенська сільська рада звернулася до Києво-Святошинського районного відділу ГУ ДСНС України в Київській області щодо проведення перевірки дотримання діючих протипожежних вимог при виконанні будівельних робіт на земельних ділянках в АДРЕСА_1, що належить гр. ОСОБА_4, та вжиття заходів для припинення будівництва на вищезазначених земельних ділянках, що проводиться з порушенням будівельних норм та протипожежних вимог, та із створенням загрози життю і здоров'ю суміжних землевласників (а. с. 126 т. 1).
 
Також Горенська сільська рада у березні 2016 року звернулася до голови Києво-Святошинської державної адміністрації про створення комісії по питанню перевірки дотримання діючих водних та екологічних норм при виконанні будівельних робіт на земельній ділянці в АДРЕСА_1 кадастрові номери: НОМЕР_2 та НОМЕР_3, загальною площею 0 0838 га, які належать гр. ОСОБА_4 (а. с 123 т. 1)
 
З акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06 квітня               2016 року, складеного комісією Києво-Святошинської РДА Київської області, вбачається, що була порушена протипожежна відстань 8 м при будівництві приватного житлового будинку ОСОБА_4 до існуючих будівель на сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 згідно діючих вимог пункту 3,25* та пункту 3,25а* ДНБ 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (а. с. 159-161 т. 1).
 
Таким чином, позов Горенської сільської ради про знесення самочинного будівництва обумовлений реалізацією передбачених законами України повноважень суб'єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов'язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб'єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин. 
 
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 та 11 квітня 2018 року у справах № 1519/2-787/11 та № 161/14920/16-а викладено висновки про те, що спори, які виникають за участю суб'єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими, а тому спори за зверненням суб'єкта владних повноважень (виконавчого органу міської ради, органу державного архітектурно-будівельного контролю) про знесення самочинного будівництва підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі              № 1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18) міститься висновок про те, що спір, який є предметом даного розгляду не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.
 
Таким чином, колегія суддів вважає, що спір у цій справі, який виник за участю суб'єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовим. З урахуванням положень частини третьої статті 6, пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України цей спір відноситься до кола спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).
 
Згідно частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу.
 
З огляду на те, що вказана справа судами першої та апеляційної інстанцій розглянути з порушенням правил юрисдикції, оскаржуване рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
 
Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області 19 січня 2018 року скасувати.
 
Провадження у цивільній справі за позовом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_4,
треті особи - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Києво-Святошинський районний відділ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області, про знесення самочинної забудови, закрити.

 
Роз'яснити Горенській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді | В. С. Висоцька   А. О. Лесько   С. Ю. Мартєв   В. В. Пророк   С. П. Штелик