ПОСТАНОВА
Іменем України

23 квітня 2019 року 
Київ
справа №640/8885/16-а
адміністративне провадження №К/9901/10730/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,
суддів: Шарапи В.М., Данилевич Н.А., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 640/8885/16-а
за позовом ОСОБА_2
до Інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Беднарського Віталія Леонідовича, Управління патрульної служби у м. Харкові
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_2
на постанову Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2016 року (головуючий - Губська Я.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Бартош Н.С., суддів - Донець Л.О., Лях О.П.), 

ВСТАНОВИВ :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У червні 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Беднарського Віталія Леонідовича, Управління патрульної служби у м. Харкові в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 878860 і закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю у його діях складу такого порушення;
- стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
2.  25 серпня 2016 року Київський районний суд м. Харкова вирішив:
- адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково;
- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №878860 від 23.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 
- в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити. 
3. Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а твердження позивача не спростовані.
4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд першої інстанції дійшов до висновку, що підстави для задоволення такої вимоги відсутні.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.  22 вересня 2016 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:
- апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2016 року - без змін.
6. Апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7. У жовтні 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, яка у січні 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.
8. У касаційній скарзі позивач просить: 
- скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій;
- ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
9. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:
9.1. Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому такі рішення є незаконними.
9.2. ОСОБА_2 зазначає, що судами попередніх інстанцій було безпідставно відмовлено в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.
9.3. Позивач вважає необґрунтованими висновки судів, що доказами того, що особа є адвокатом є свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, оскільки повноваження адвоката можуть також посвідчуватись договором про надання правової допомоги. 
9.4. Крім того, позивач зазначає, що у суді першої інстанції ним було долучено виправлений договір і акт виконаних робіт, а тому посилання судів на відсутність підпису замовника у вказаних документах спростовуються матеріалами справи.
9.5. Позивач наголошує, що внесення у договорі про надання правової допомоги розміру гонорару та порядок його внесення це право, а не обов'язок сторін і це не є підставою для відмови в стягненні правової допомоги.
9.6. Відповідач заперечення на касаційну скаргу не подавав.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 травня 2016 року відносно                ОСОБА_2 інспектором патрульної служби поліції Беднарським В.Л. було винесено постанову серії ПС2 № 878860 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та із визначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 гривень.
11. У постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 23 травня 2016 року об 21-25 год., на вул. Шевченко, 259 в м. Харкові здійснив зупинку ближче ніж 10 м. від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України.
12. Позивач із постановою у справі про адміністративне правопорушення щодо нього не погодився та вважаючи цю постанову незаконною, - звернувся до суду з вищевказаним позовом. Однією з позовних вимог ОСОБА_2, зокрема, було стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
13.  Кодекс адміністративного судочинства України
13.1. Частина 1 статті 90 КАС України: витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.
13.2. Частина 3 статті 90 КАС України: Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
14. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 р. (далі - Закон № 5076).
14.1. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону № 5076 встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
14.2. Згідно п. п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, належать: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
14.3. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 5076 документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.
15. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).
15.1. Пункт 1-2 частини 1 статті 341. Межі перегляду судом касаційної інстанції. 
1. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Доводи наведені позивачем в касаційній скарзі стосуються винятково вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
17. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого. 
18. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, оформлених у встановленому порядку, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
Отже, враховуючи викладене, допустимими є лише ті документи на підтвердження оплати правових витрат, які відповідають встановленим вимогам.
19. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем, в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, до суду надано: договір «Про надання правової допомоги» від 01 червня 2016 року, укладений між адвокатом ОСОБА_4 і ОСОБА_2, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію від 01 червня 2016 року до прибуткового касового ордеру на суму 5000,00 грн., яка прийнята від ОСОБА_2 за договором, акт виконаних робіт за договором від 01 червня 2016 року.
20. Суд першої інстанції зазначив, що в порушення положень ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 12 та  ст. 17 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не додано витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.
Однак, Суд не приймає до уваги доводи позивача в цій частині касаційної скарги, оскільки вони не обґрунтовують вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень.
21. Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що первісно до позову позивачем були надані договір від 01 червня 2016 року та акт виконаних робіт без підпису ОСОБА_2, а тому вказані документи обґрунтовано не були прийняті судом до уваги.
22. Отже посилання позивача в касаційній скарзі на те, що в суді першої інстанції ним було долучено виправлений (підписаний) договір і акт виконаних робіт, Суд не приймає до уваги, оскільки в силу вимог ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23. Крім того, судами попередніх інстанцій обґрунтовано встановлено, що в договорі про надання правової допомоги не визначений порядок внесення гонорару. 
24. Також, акт виконаних робіт не містить повного розрахунку погодинної вартості правової допомоги в переліку наданих юридичних послуг, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги.
25. Перевіривши судові рішення, Суд приходить до висновку, що доводи, які наводяться позивачем в касаційній скарзі не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень в частині що переглядається судом касаційної інстанції.
26. Міркування і твердження позивача не спростовують правильності правових висновків оскаржуваних рішень.
27. Крім того, при вирішенні питання, щодо відшкодування правової допомоги, судом першої інстанції також було зазначено, що адвокат участі в судових засіданнях не приймав, а адміністративний позов був складений з порушенням вимог ст. 106 КАС України, що стало підставою для залишення його без руху. Крім того, це не перший позов ОСОБА_2 до суду з приводу оскарження постанов про адміністративне правопорушення з аналогічних підстав.
28. З врахуванням складності позову, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, розумності і співвідношення розміру заявлених вимог до обсягу наданої адвокатом правової допомоги, - все це свідчить про невідповідність заявлених витрат, у зв'язку з чим позов в цій частині не підлягав задоволенню за відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів. 
29. Судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень, в частині, що переглядалась судом касаційної інстанції, було повно встановлено обставин справи та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
30. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
31. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови в задоволенні позовних вимог, в оскаржуваній до суду касаційної інстанції частині, є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, - 
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
2. Постанову Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач                                                                      В.М. Бевзенко

Судді                                                                                          В.М. Шарапа          

                                                                                          Н.А. Данилевич