ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2019 року 
Київ
справа №808/3928/15
адміністративне провадження №К/9901/31929/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 (суддя - Татаринов Д.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 (головуючий суддя - Чепурнов Д.В., судді: Чабаненко С.В. Сафронова С.В.) у справі №808/3928/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» до Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» (далі - ТОВ «Мелітопольські теплові мережі») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мелітопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - Мелітопольська ОДПІ)  від 03.04.2015 № 0000271702 частково в сумі 324744,04 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.04.2015 № 0000271702 в повному обсязі.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Мелітопольська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпунктів 168.1.1 - 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

При цьому, Мелітопольська ОДПІ зазначає, що задовольняючи позов                                      ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та скасував спірне податкове повідомлення-рішення в повному обсязі без наведення обґрунтування виходу за межі позовних вимог.

Також, відповідач просить замінити Мелітопольську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на її процесуального правонаступника Головне управління ДФС у Запорізькій області.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, Мелітопольською ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, про що складено акт від 16.03.2015 №240/08-32-22-01/05541114. 

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» вимог підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, статті 171 Податкового кодексу України, у зв`язку з несвоєчасним перерахуванням податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, з доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі                          462214,52 грн.

Мелітопольською ОДПІ 03.04.2015 на підставі підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №0000271702, згідно з яким ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» нараховано суму податкового зобов`язання у розмірі 331886,34 грн., у тому числі за основним платежем 0,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 331886,34 грн.

Відповідно до підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. 

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. 

При цьому згідно з підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

За правилами пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. 

Отже, положення цієї статті встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулись до чи на момент виплати доходу.

В свою чергу, в разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному в постановах від 10.11.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Самбірської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а також від 22.03.2016 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Золочівської міжрайонної державної податкової інспекції Львівської області в особі Перемишлянського відділення про скасування податкового повідомлення-рішення.

В розглядуваному випадку судами з`ясовано, що контролюючим органом встановлено порушення позивачем податкового законодавства у вигляді прострочення встановленого строку сплати податку на доходи фізичних осіб, утриманого із заробітної плати за період з грудня 2012 року по грудень 2013 року, а тому має місце лише несвоєчасне перерахування сум податку, відповідальність за яке передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а не статтею 127 Податкового кодексу України, як помилково вважає відповідач.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій , що позов ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом скасування податкового повідомлення рішення у повному обсязі, оскільки відповідачем невірно застосовано відповідальність саме за статтею 127 Податкового кодексу України.    

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 52, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Замінити Мелітопольську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на її процесуального правонаступника Головне управління ДФС у Запорізькій області.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення. 

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду