ПОСТАНОВА
Іменем України

18 березня 2019 року 
Київ
справа №815/4800/16
адміністративне провадження №К/9901/65168/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 
на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2018 
(головуючий суддя: Турецька О.І., судді: Стас Л.В., Коцова І.П.)
у справі № 815/4800/16 
за позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області 
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - позивач, ДПІ) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач, ФОП), в якому просило стягнути з відповідача на користь держави заборгованість у розмірі 44295,27 грн. 

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь Державного Бюджету заборгованість у розмірі 44295,27 грн., які перераховано: по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки      та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг - у розмірі 8605 грн. на р/р № 31113104700008, код платежу 21080900, Одержувач: ГУ ДКСУ в Одеській області, 38016923, банк одержувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011; по адміністративним штрафам та іншим санкціям - у розмірі 35690,27 грн. на р/р № 31111106700008, код платежу 21081100, Одержувач: ГУ ДКСУ в Одеській області, 38016923, банк одержувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018 було залишено без руху з підстав відсутності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2016.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції  та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм ст.ст. 121, 242, пункту 13 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). За доводами касаційної скарги судом не були враховані обставини неналежного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду у суді першої інстанції з огляду на те, що він проживав за іншою адресою, а підпис у повідомленні про вручення виконаний невідомою йому особою.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм  процесуального права, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню. 

Підпунктом 13 пункту 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України (у редакції, чинній після внесення змін Законом України від 03.10. 2017 № 2147-VIII) встановлено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до частини другої ст. 186 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Зміст вказаних правових норм свідчить, що законодавцем встановлено окремий строк на апеляційне оскарження судових рішень,  ухвалених до набрання чинності редакцією КАС України згідно з Законом України від 03.10. 2017 № 2147-VIII, відмінний від строку, встановленого ст. 295 КАС України.

Відповідно до частини третьої ст. 298 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. 

Як свідчить текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду, підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження стали обставини пропуску строку на апеляційне оскарження та визнання судом підстав, наведених відповідачем, неповажними - відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою 21.06.2018. 

Звернувшись до суду із апеляційною скаргою, у якості підстав для пропуску строку  на апеляційне оскарження відповідач посилався на те, що копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції він отримав лише 22.05.2018 за наслідками ознайомлення з матеріалами справи; що судовий розгляд судом першої інстанції було проведено без його участі та належного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду. Також позивач вказував, що наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення як доказ отримання відповідачем копії постанови суду першої інстанції було підписане не ним, а невідомою йому особою. Вказані доводи суд апеляційної інстанції не прийняв та наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнав неповажними, що стало підставою для залишення апеляційної скарги без руху згідно з ухвалою від 09.07.2018. Ця ухвала мотивована тим, що в матеріалах справи (а.с. 67)  міститься  повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення як свідчення отримання відповідачем копії судового рішення 07.11.2016. Посилання відповідача на те, що підпис на цьому повідомленню виконаний не ним, а невідомою особою, судом не прийнято до уваги, так як на підтвердження цього доводу відповідачем не було надано доказів. Також судом не було прийнято  доводи відповідача щодо неналежного повідомлення про  дату, час та місце судового засідання у суді першої інстанції з огляду на наявність у матеріалах справи листа із повісткою та ухвалою про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, який повернувся до суду через збіг строку зберігання.  Цей лист був направлений на адресу відповідача: АДРЕСА_1.

Однак, із такими висновками апеляційного суду не можна погодитися, оскільки висновок  суду щодо підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі є передчасним та помилковим.

Так, на виконання ухвали від 09.07.2018 відповідач направив до суду повторну заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій, на підтвердження своїх доводів про неналежне повідомлення його судом першої інстанції про дату, час та місце судового розгляду, вказував, що з 2016 року постійно проживає  за іншою адресою: АДРЕСА_2, а не за адресою, на яку було направлено судом копію повістки. 

Вказаним доказам не було дано оцінки апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали. Тоді як з посиланням на ці доводи відповідач заявляв клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 

Суду апеляційної інстанції слід було дати оцінку цим доводам відповідача, оскільки за їх підтвердження, відповідач не міг знати про наявність постанови суду першої інстанції, що свідчить про безпідставне позбавлення його права на донесення суду його правової позиції у справі.
При цьому вказані доводи відповідача щодо іншого місця проживання суду слід оцінювати у сукупності із обставинами того, що постанова суду першої інстанцій була прийнята у порядку письмового провадження, до перегляду в якому суд перейшов після першого судового засідання, призначеного у справі. Тоді як суд першої інстанції не був позбавлений можливості відкласти судове засідання, зокрема з підстав. передбачених пунктом 3 частини1 ст. 128 КАС України. 

Ці обставини, у випадку їх підтвердження  свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення позивача до апеляційного суду із скаргою у строк, встановлений ст. 186 КАС України.

Відповідно до частини 1 ст. 242 КАС України (у редакції після внесення змін Законом України від 03.10.2017) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 3 цієї статті).

Відповідно до частини 1 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити, скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2018, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: | І.А. Васильєва
Судді: | С.С. Пасічник
| В.П. Юрченко