П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
5 лютого 2019 року
м. Київ
 
Справа № 800/30/17
Провадження № 11-897заі18
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Прокопенка О. Б.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
за участю:
секретаря судового засідання - Ключник А. Ю.,
учасників справи:
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача - Долгова Юрія Владиславовича,
розглянула в судовому засіданні справу № 800/30/17 за позовом ОСОБА_5 до Верховної Ради України (далі - ВРУ, Рада) про скасування постанови 
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, як представника ОСОБА_5 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2018 року (судді Васильєва І. А., Пасічник С. С., Юрченко В. П., Ханова Р. Ф., Хохуляк В. В.).
УСТАНОВИЛА:
У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовною заявою до Вищої ради юстиції (правонаступником якої є Вища рада правосуддя; далі - ВРЮ, ВРП відповідно), ВРУ в якій, з урахуванням уточнень та ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 березня 2018 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ВРП, просив скасувати Постанову ВРУ від 29 вересня 2016 року № 1620-VIII якою ОСОБА_5 звільнено з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв'язку з порушенням присяги судді (далі - постанова ВРУ).
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ВРУ порушила вимоги частини четвертої, пункту 2 частини п'ятої, частини восьмої статті 216-1 Регламенту ВРУ, затвердженого Законом України від 8 квітня 2014 року № 1861-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Регламент). Так, ОСОБА_5 стверджує, що відповідач порушив його право на захист та порушив принцип юридичної визначеності, порушив право на належний та неупереджений розгляд питання про звільнення і порядок голосування.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2017 року відкрито провадження в цій справі.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС) викладено в новій редакції. 
На підставі підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Ураховуючи наведене вище, позовну заяву ОСОБА_5 було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 березня 2018 року в частині позовних вимог до ВРП закрито провадження у справі.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 14 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач не навів достатніх доказів того, що постанова ВРУ прийнята з порушенням Регламенту.
Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм процесуального права, представник позивача подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача наводить доводи про те, що, на порушення частини п'ятої статті 216-1 Регламенту, відповідач не повідомив ОСОБА_5 за три дні до розгляду питання у ВРУ про його звільнення, чим порушив його право на участь у засіданні, на якому було ухвалено спірну постанову ВРУ.
Представник позивача вважає, що рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2018 року не містить мотивів незастосування положень статті 216-1 Регламенту.
Крім того, скаржник звертає увагу на те, що у рішенні суду не вказано про розподіл судових витрат відповідно до вимог пункту 2 частини п'ятої статті 246 КАС.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ВРУ наводить доводи на спростування твердження представника позивача про порушення відповідачем Регламенту та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та аргументи відзиву представника ВРУ, заслухавши представників позивача та відповідача, Велика Палата Верховного Суду переглянула оскаржуване судове рішення і не виявила порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати.
Суд першої інстанції встановив таке. 
Рішенням Кримської обласної ради народних депутатів від 10 квітня 1990 року ОСОБА_5 обрано суддею Київського районного народного суду м. Сімферополя строком на десять років. 
Постановою ВРУ від 20 квітня 2000 року № 1655-ІІ ОСОБА_5 обрано суддею Київського районного суду м. Сімферополя безстроково.
Постановою ВРУ від 2 червня 2005 року № 2638-ІV позивач був обраний на посаду судді Вищого адміністративного суду України безстроково.
19 травня 2014 року ОСОБА_5 надіслав на адресу ВРЮ заяву про звільнення з посади судді на підставі пункту 9 частини п'ятої  статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на час подання заяви про звільнення) та статті 109 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час подання заяви про звільнення; далі - Закон № 2453-VІ) у зв'язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до Закону України від 8 квітня 2014 року № 1188-VII «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» (далі - Закон № 1188-VII) діяльність ВРЮ колишнього складу була припинена з 11 квітня 2014 року, тобто ще до подання заяви про відставку. У новому складі ВРЮ розпочала діяльність 9 червня 2015 року.
Листом від 8 лютого 2016 року № 1475/0/9-16 ВРЮ повідомила позивача, що вказана заява надійшла до ВРЮ 20 травня 2014 року та зареєстрована за № 243/0/6-14. Оскільки у відповідності до вимог Закону № 1188-VII та Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» ВРЮ не здійснювала своїх повноважень у період з 11 квітня 2014 року до 4 червня 2015 року через відсутність складу цього органу, передбаченого Конституцією України та Законом України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР «Про Вищу раду юстиції» (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі -Закон № 22/98-ВР), а також, що після набуття повноважень, з врахуванням наявності скарг на дії судді, які зареєстровані у ВРЮ та знаходяться у відділі документального забезпечення та контролю в очікуванні автоматизованого розподілу, розгляд матеріалів про внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_5 з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку - відкладено. 
Цим листом також повідомлено, що ВРЮ 25 грудня 2015 року прийняла ухвали про відкриття стосовно ОСОБА_5 як судді Вищого адміністративного суду України дисциплінарних справ, про що позивачу було повідомлено шляхом направлення на його адресу відповідних копій ухвал.
14 липня 2016 року ВРЮ, розглянувши висновок члена ВРЮ Муравйова О. І., за скаргами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та зверненням виконуючого обов'язки голови Вищого адміністративного суду України Ліпського Д. В. щодо судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_5., винесла рішення                   № 1377/0/15-16 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вищого адміністративного суду України та припинення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_9 стосовно вищезазначеного судді».
На підставі рішення ВРЮ від 14 липня 2016 року, керуючись статтею 27 Закону № 22/98-ВР, 1 серпня 2016 року ВРЮ внесла до Ради подання № 77/0/12-16 про звільнення судді ОСОБА_5. з посади у зв'язку з порушенням присяги судді.
27 вересня 2016 року на адресу ВРУ надійшла вимога Президента України про скликання позачергового пленарного засідання ВРУ не пізніше 29 вересня 2016 року, на виконання якого Голова ВРУ видав розпорядження від 27 вересня 2016 року № 352 «Про скликання позачергового пленарного засідання Верховної Ради України восьмого скликання» на 10 годину 29 вересня 2016 року.
На веб-сайті ВРУ було розміщено електронне оголошення, в якому повідомлялось, що 29 вересня 2016 року на пленарному засіданні заплановано розгляд подань ВРЮ про звільнення суддів та розміщено список суддів, запрошених для участі у розгляді цього питання.
27 вересня 2016 року на адресу Вищого адміністративного суду України було направлено урядову телеграму, якою ОСОБА_5 повідомлялось про розгляд ВРУ 29 вересня 2016 року подання ВРЮ про звільнення його з посади судді.
29 вересня 2016 року Голова ВРУ виніс на розгляд проект Постанови ВРУ № 3581-21 про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Вищого адміністративного суду України у зв'язку з порушенням присяги судді.
Як убачається з витягу зі стенограми позачергового пленарного засідання Ради від 29 вересня 2016 року, а також результатів поіменного голосування від 29 вересня 2016 року № 27, за вказаний проект постанови про звільнення судді проголосували 231 народний депутат, утрималися - 2, проти - 2, не голосували - 43, всього - 278.
Отже, 29 вересня 2016 року ВРУ прийняла оскаржувану постанову.
19 грудня 2016 року ВРЮ, у зв'язку з прийняттям Радою вказаної постанови про звільнення судді за порушення присяги, відповідно до пункту 54 Регламенту ВРЮ, затвердженого рішенням ВРЮ від 30 липня 2015 року № 355/0/15-15, ухвалила рішення № 3352/0/15-16 «Про залишення без розгляду заяви ОСОБА_5 про звільнення з посади судді Вищого адміністративного суду України у відставку». 
Не погодившись із постановою ВРУ, ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на час подання заяви про звільнення) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.
Частинами третьою та п'ятою статті 116 Закону № 2453-VI передбачено, що звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням ВРЮ після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону № 22/98-ВР.
На підставі подання ВРЮ Рада приймає постанову про звільнення судді з посади.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 не навів переконливих доказів про те, що під час прийняття ВРУ оскаржуваної постанови було порушено процедуру звільнення його з посади судді, зокрема щодо неналежного повідомлення про проведення засідання ВРУ, а також щодо розгляду питання про звільнення позивача з посади судді за його відсутності.
ВеликаПалата Верховного Суду погоджується з такими висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з огляду на таке.
Порядок підготовки і проведення сесій ВРУ, її засідань, формування державних органів, законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій ВРУ визначає Регламент.
Відповідно до частини восьмої статті 19 Регламенту у невідкладних випадках у період між пленарними засіданнями під час сесії ВРУ на вмотивовану вимогу осіб, які згідно з Конституцією України мають право вимагати скликання позачергової сесії ВРУ, а також за пропозицією Погоджувальної ради (пункт 4 частини чотирнадцятої статті 73 цього Регламенту) Голова ВРУ не пізніш як у триденний строк скликає позачергове пленарне засідання ВРУ. До порядку денного такого засідання включаються лише питання, розгляд яких визначено у пропозиціях про скликання такого засідання.
За змістом пункту 4 частини першої статті 20 Регламенту до порядку денного сесії ВРУ включаються позачергово без голосування питання, розгляд яких є виключним правом Ради у випадках, передбачених Конституцією України та законами України, зокрема, про звільнення з посад. 
Частинами третьою та четвертою статті 216-1 Регламенту передбачено, що подання про звільнення судді, обраного безстроково, вноситься до Ради ВРЮ. Обговорення питання про звільнення судді, обраного безстроково, на пленарному засіданні ВРУ починається з оголошення головуючим подання ВРЮ.
При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини пятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови ВРУ) присутність судді є обов'язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання ВРУ, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.
Судом першої інстанції встановлено, що електронне оголошення, в якому повідомлялось, що 29 вересня 2016 року на пленарному засіданні заплановано розгляд подань ВРЮ про звільнення суддів, запрошених для участі у розгляді цього питання та список суддів, було розміщено на веб-сайті ВРУ.
Судом також встановлено та убачається з матеріалів справи, що 27 вересня 2016 року на адресу Вищого адміністративного суду України направлено урядову телеграму керівника апарату ВРУ, якою ОСОБА_5 повідомлено про розгляд ВРУ 29 вересня 2016 року подання ВРЮ про його звільнення з посади судді (а. с. 65).
З огляду на наведене та оскільки ОСОБА_5 не навів доказів неможливості прибуття на засідання ВРУ, не вказав поважні причини неявки на таке засідання та про те, що він попереджав відповідача про наявність таких причин, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови ВРУ у зв'язку з порушення Регламенту.
Щодо доводів представника позивача про порушення судом вимог пункту 2 частини п'ятої статті 246 КАС, то за змістом положення пункту 3 частини першої статті 252 цього Кодексу, якщо судом не вирішено питання про судові витрати то суд, що ухвалив судове рішення, за заявою учасника справи чи з власної ініціативи, може ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат.
Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, підстав для ухвалення рішення про розподіл судових витрат судом першої інстанції немає.
Суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції лише у випадку скасування або зміни судового рішення (підпункт б пункту 4 частини першої статті 322 КАС).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд прийняв правильне і законне рішення, доводи представника позивача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, тому немає підстав для скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2018 року.
З огляду на викладене та керуючись статтями 242, 266, 292, 310, 315, 316, 322 КАС, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. С. Князєв
Суддя-доповідач | О. Б. Прокопенко
Судді:                                       Н. О. Антонюк | Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна | Л. І. Рогач
В. В. Британчук | І. В. Саприкіна
Д. А. Гудима | О. М. Ситнік
В. І. Данішевська | В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко | О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко |