Постанова                                            
Іменем  України                                            
 
13 березня 2019 року
м. Київ
 
справа № 127/937/17
провадження № 61-25012св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого – Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
суб`єкти оскарження: державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Заєць Тетяна Ігорівна, начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Коблош Олександр Йосипович,
заінтересована особа– державна акціонерна компанія «Укрресурси»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 року у складі судді Рибчинського В. П., 
ВСТАНОВИВ:
1.        Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва (далі – Печерський РВДВС 
м. Києва) Заєць Т. І. та начальника Печерського РВДВС м. Києва 
Коблоша О. Й., заінтересована особа – державна акціонерна компанія «Укрресурси» (далі – ДАК «Укрресурси»).
ОСОБА_1 просив суд визнати дії та бездіяльності державного виконавця Заєць Т. І. щодо повернення виконавчого листа № 127/937/17 протиправними, скасувати повідомлення про повернення виконавчого листа від 14 червня 2017 року, визнати бездіяльності начальника Печерського РВ ДВС м. Києва Коблоша О. Й. щодо відсутності контролю за законністю дій державного виконавця Заєць Т. І. протиправною, зобов`язати державного виконавця прийняти виконавчий лист від 08 червня 2017 року, відкрити виконавче провадження, приєднати його до зведеного виконавчого провадження № 51119621, направити інформацію про зведене виконавче провадження до Господарського суду м. Києва, зобов`язати начальника Печерського РВ ДВС м. Києва здійснити контроль за діями державного виконавця, зобов`язати начальника управління ДВС ГТУЮ у 
м. Києві Воробйова О. В. здійснити контроль за діями державного виконавця Заєць Т. І. та надати доручення начальнику відділу по усуненню порушень його прав.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 
2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючи із вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків, у зв`язку з тим, що останнім було пропущено строк апеляційного оскарження і він не зазначив поважних підстав для поновлення цього строку.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 року у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 відмолено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що підстави для поновлення строку апеляційного оскарження наведені заявником є неповажними. ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи та був присутній у судовому засідання 27 вересня 2017 року до виходу суду до нарадчої кімнати, тобто він мав можливість отримати копію оскаржуваного рішення 27, 28 вересня 2017 року та добросовісно використати своє процесуальне право на отримання копії судового рішення, але звернувся із заявою про видачу ухвали суду першої інстанції 02 жовтня 2017 року (останній день строку на апеляційне оскарження).
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листопаді 2017 року, 
ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання поновлення строку та відкриття апеляційного провадження.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
16 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 27 лютого 2019 року справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльності державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва 
Заєць Т. І. та начальника Печерського РВДВС м. Києва Коблоша О. Й., заінтересована особа – ДАК «Укрресурси», призначено до судового розгляду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що в ніч з 26 на 27 вересня 2017 року відбувались вибухи на військових складах поблизу смт Калинівка Вінницької області, де проживає його співмешканка ОСОБА_2 . У зв`язку з вказаними подіями, він не міг очікувати виходу суддів з нарадчої кімнати та проголошення судового рішення. 29 вересня 2017 року він поїхав до 
с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області за місцем проживання ОСОБА_2 для відновлення будинку, а тому не мав можливості отримати оскаржувану ухвалу суду та вчасно звернутись з апеляційною скаргою до суду. 02 жовтня 2017 року ним було отримано лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, у зв`язку з чим, 06 жовтня 2017 року він подав апеляційну скаргу. Обставини непереборної сили потребували невідкладеного реагування та його особистої участі, тому вважав їх форс-мажорними обставинами, які підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.
Відзив на касаційну скаргу не надійшов
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 вересня 2017 року   ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи та відповідно був присутній в судовому засіданні з 12 год. 04 хв. до 12 год. 15 хв., до виходу суду до нарадчої кімнати, а в подальшому з невідомих причин залишив залу суду. Цього ж дня, о 15 год. 25 хв., судом першої інстанції було проголошено текст вступної та резолютивної частини ухвали суду. 
ОСОБА_1 звернувся з заявою про видачу судового рішення 
02 жовтня 2017 року, тобто в останній день строку на апеляційне оскарження, а повний текст зазначеної ухвали він отримав 05 жовтня 
2017 року.
06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції. 
2.        Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) таке право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Для того, щоб доступ до суду був ефективним особа повинна мати чітку практичну можливість подання скарги, а тлумачення законодавства не повинно бути надто суворим, не порушувати саму сутність права.
Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
У частині третій статті 297 ЦПК України 2004 року визначено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Згідно із частиною першою статті 218 ЦПК України 2004 року рішення суду або його вступна та резолютивна частини проголошуються негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Головуючий роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення суд повідомляє, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду.
Відповідно до статті 222 ЦПК України 2004 року копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.
У разі якщо недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, зокрема особі не надіслана протягом строку на апеляційне оскарження копія повного тексту рішення суду першої інстанції, то ця обставина може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 лютого 2017 року у справі № 6-3102цс16.
У процесуальному законі визначений строк розумного проміжку часу, протягом якого за звичайних умов учасник справи матиме можливість скласти і подати апеляційну скаргу на судове рішення; такий строк визнається об`єктивно необхідним для вчинення такої процесуальної дії, якщо сторона діє добросовісно та зважено.
Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, подану на виконання вимог ухвали апеляційного суду 
від 17 жовтня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху 
ОСОБА_1 посилався на те, що в ніч з 26 на 27 вересня 2017 року відбувались вибухи на військових складах поблизу смт Калинівка Вінницької області, де проживає його співмешканка ОСОБА_2 , у будинку якої вибухами було побито вікна, двері, покрівлю, у зв`язку з чим остання змушена була ночувати у підвалі. У зв`язку з вказаними форс-мажорними обставинами, які були загальновідомими, він не міг очікувати виходу судді з нарадчої кімнати та проголошення судового рішення. 29 вересня 2017 року він поїхав до 
с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області за місцем проживання ОСОБА_2 для відновлення будинку, а тому не мав можливості отримати оскаржувану ухвалу суду та вчасно звернутись з апеляційною скаргою до суду.
Суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року не дав оцінку обставинам, які ОСОБА_1 вважав форс-мажорними, не навів мотивів відхилення зазначених доводів та доказів, наданих ним на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, які він обгрунтовував з посиланням на довідку виконкому Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від про те, що будинок ОСОБА_2 , яка є співмешканкою ОСОБА_1 , зазнав ушкоджень внаслідок надзвичайної події, яка сталася на складах військової частини НОМЕР_1 «Арсенал», з долученими до неї накладними про придбання дверних блоків та шиферних листів, доданих ним до заяви.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні саме під час проголошення вступної та резолютивної частин ухвали суду першої інстанції. У матеріалах справи наявна розписка 
ОСОБА_1 про отримання ним 04 жовтня 2017 року вступної та резолютивної частини ухвали та про отримання ним повного тексту ухвали 
05 жовтня 2017 року.
При цьому апеляційний суд не дав оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що повний текст судового рішення останній отримав лише після повторного звернення до суду 05 жовтня 2017 року, та не зробив висновку, чи не зумовлене недотримання строків апеляційного оскарження діями(бездіяльністю) суду першої інстанції, зокрема ненаданням повного тексту судового рішення протягом строку на апеляційне оскарження та чи не є зазначена обставина підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. 
Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.
Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року 
№ 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.
Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, 
§ 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (RYAZANTSEV v. RUSSIA, 
N 21774/06, § 53, від 10 березня 2011 року).
Отже, передчасними є висновки апеляційного суду про те, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є неповажними та  не узгоджуються з наведеними обставинами, яким суд не дав належну правову оцінку.
Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою                           ОСОБА_1 не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа – передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 
Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалена з порушення норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406, частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2017 року скасувати, справу передати до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
                                                                                                            Б. І. Гулько
                                                                                                            Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта