ПОСТАНОВА
Іменем України

09 квітня 2019 року 
Київ
справа №433/1254/16-а
касаційне провадження №К/9901/11300/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бившевої Л.І.,
суддів: Шипуліної Т.М.,  Хохуляка В.В., 
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Луганської митниці ДФС (далі - Митниця) на постанову Троїцького районного суду Луганської області від 05.08.2016 (суддя - Суський О.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 (головуючий суддя - Арабей Т.Г., судді - Геращенко І.В., Міронова Г.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) до заступника начальника Луганської митниці ДФС Кононова Василя Васильовича (далі - заступник начальника Митниці) про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до заступника начальника Митниці, у якому просив: визнати неправомірними дії заступника начальника Митниці щодо накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, у вигляді штрафу у розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн.; скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 27/70200/16 від 09.06.2016 та закрити провадження у справі на підставі частини першої статті 467 Митного кодексу України у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України правопорушення не віднесене до триваючих, які визначені у статті 467 цього Кодексу, то накладення на нього адміністративного стягнення після спливу шестимісячного строку з дня його вчинення є протиправним.

Троїцький районний суд Луганської області постановою від 05.08.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016, позов задовольнив у повному обсязі: визнав неправомірними дії заступника начальника Митниці щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, у вигляді штрафу у розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн.; скасував постанову у справі про порушення митних правил № 27/70200/16 від 09.06.2016 та закрив провадження у справі на підставі частини першої статті 467 Митного кодексу України у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення не є триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати, з огляду на що позивача піддано адміністративному стягненню поза межами встановлених митним законодавством строків, оскільки при введенні 24.07.2013 ОСОБА_2 транспортного засобу до електронної бази даних митного органу по всьому кордону України були внесені дані про позивача та ввезений ним автомобіль, у зв'язку з чим митним органам було відомо про вчинення ОСОБА_2 правопорушення на одинадцятий день з дня ввезення транспортного засобу у митному режимі транзиту, тоді як протокол про порушення митних правил був складений лише 12.05.2016.

Митниця оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 12.10.2016 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення є триваючим, з огляду на що адміністративне стягнення на нього накладено у межах строків, визначених статтею 467 Митного кодексу України, а саме - у межах шести місяців з дня виявлення цього правопорушення, яким є 12.05.2016.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 08.04.2019 прийняв касаційну скаргу Митниці до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін на 09.04.2019.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що 24.07.2013 через митний пост «Довжанський» Митниці ОСОБА_2 був ввезений на митну територію України автомобіль марки «Mercedes-Benz S-500» реєстраційний номер НОМЕР_1 в митному режимі транзиту.

12.05.2016 головним державним інспектором відділу ПМП УБзМП Луганської митниці був складений протокол про порушення митних правил №27/70200/16, яким встановлено вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, яке полягало у порушенні строків, передбачених статті 95 Митного кодексу України (10 діб), а саме - недоставки вищевказаного транспортного засобу до органу доходів і зборів.

03.06.2016 ОСОБА_2 оскаржив протокол  про порушення митних правил №27/70200/16 від 12.05.2016   та просив митний орган звільнити його від притягнення до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі про порушення митних правил, з підстав того, що після ввезення автомобіля на територію України, двигун автомобіля вийшов з ладу, з огляду на що ввезений ним транспортний засіб знаходився в ремонті, про що ОСОБА_2 повідомив його власника, який повинен був самостійно вивезти зазначений автомобіль.

09.06.2016 заступник начальника Митниці прийняв постанову в справі про порушення митних правил № 27/70200/16, якою визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн.
. 
Згідно частини першої статті 90 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 381 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 93 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Частиною другою статті 200 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 379 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Статтею 95 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення діяльності одного митного органу - 5 діб).

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, транспортні засоби, які переміщуються у митному режимі транзиту повинні бути доставлені до органу доходів і зборів призначення у строк, що не перевищує 10 діб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, автомобіль марки «Mercedes-Benz S-500» реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Сполучене Королівство Великої Британії, був ввезений ОСОБА_2 на митну територію України 24.07.2013, станом на 12.05.2016 до органу доходів і зборів призначення доставлений не був, чим вчинив порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, виходили з того, що притягнення позивача до відповідальності мало місце після закінчення строків, установлених частиною першою статті 467 Митного кодексу України, тобто після спливу шести місяців з дня вчинення правопорушення. За висновками судів попередніх інстанцій вчинене позивачем правопорушення не є триваючим у розумінні частини першої статті 467 Митного кодексу України.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій є помилковими, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 522 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Положеннями частини першою статті 467 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у     частині першій статті 467 Митного кодексу України, не є вичерпним.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зазначає, що триваючими визначаються правопорушення, які почались з певної протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Таким чином, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки таке характеризуються тривалим невиконанням встановленого     Митним Кодексом України     обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Отже, судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. 

Як свідчать обставини справи, порушення ОСОБА_2 митних правил було виявлено митним органом 12.05.2016, а адміністративне стягнення на позивача накладено 09.06.2016, тобто у межах шестимісячного строку з дня виявлення цього правопорушення.

Так, частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, з огляду на те, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, застосування до ОСОБА_2 санкції у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності на підставі частини третьої статті 470 Митного кодексу України відповідає вимогам законодавства.

За таких обставин, висновки судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають закону. 

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Митниці підлягає задоволенню, а постанова Троїцького районного суду Луганської області від 05.08.2016 та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 

Керуючись п.3 ч.1 ст. 349, ст. 351, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Луганської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Троїцького районного суду Луганської області від 05.08.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

                                                                                                    В.В. Хохуляк

                                                                                                     Т.М. Шипуліна