Постанова
Іменем України
 
08 травня 2019 року
м. Київ
 
справа № 393/338/16-ц

провадження № 61-36298св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_2,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу касаційну скаргу  ОСОБА_3 на заочне рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року у складі судді Мохонька К. М. та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Франко В. А., Голованя А. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ:
 
Короткий зміст позовних вимог:
 
У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається.
 
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , яка є рідною донькою 
ОСОБА_2 , навчається у Кіровоградському коледжі Статистики Національної академії Статистики, Обліку та Аудиту І рівня акредитації на денній формі навчання терміном з 01 вересня 2015 року по 30 червня 
2017 року за спеціальністю «Бухгалтерський облік». Змоги влаштуватися на роботу позивачка не має.
 
Щомісячно ОСОБА_3 потрібно сплачувати за навчання 700,00 грн. Загальна вартість навчання, складає 14 000,00 грн, а також 100,00 грн за державну атестацію по закінченню навчання.
 
Матеріальну допомогу на навчання надає лише мати. Батько, прохання доньки ігнорує та відмовляється допомагати.
 
ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання, у зв`язку з продовженням навчання у Кіровоградському коледжі Статистики НАСОА І рівня акредитації, в розмірі 1 500,00 грн щомісяця, починаючи з дати подання позову та до 30 червня 2017 року, що є датою закінчення навчання. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на оплату навчання у розмірі 1/2 витрат в сумі 
7 050,00 грн.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
 
Заочним рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 є рідним батьком 
ОСОБА_3 
 
Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 
2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
 
Заочне рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області 
від 20 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 
400,00 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2017 року, але не більше ніж до 23 років.
 
У задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оплату навчання відмовлено.
 
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць піддано негайному виконанню.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1 157,52 грн судового збору.
 
Частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із обов`зку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Визначаючи розмір аліментів в сумі 400,00 грн та відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на навчання, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано доказів можливості ОСОБА_2 сплачувати аліменти в заявленому розмірі та можливості відшкодувати додаткові витрати в розмірі 7 050,00 грн. Разом з цим, апеляційний суд вказав, що відповідач в судове засідання не з`явився та не надав належних та допустимих доказів, що він взагалі немає можливості надавати позивачу матеріальної допомоги.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:
 
04 квітня 2017 року ОСОБА_3 через засоби поштового зв?язку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області 
від 01 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд, присуджуючи аліменти з моменту набрання законної сили рішення суду, неправильно застосував статтю 191 СК України (в редакції, на час звернення до суду з позовними вимогами), яка визначає присудження аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
 
Розмір аліментів, який визначив суд апеляційної інстанції, не є виправданим, оскільки стаття 182 СК України (в редакції, на час звернення до суду з позовними вимогами) визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а встановлений судом розмір в 400,00 грн є меншим від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
Рішення суду апеляційної інстанції про відмову у стягненні додаткових витрат ґрунтується на припущеннях.

Доводи інших учасників справи:
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги:
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Новгородківського районного суду Кіровоградської області.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У липні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ: 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Заочне рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року скасовано рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.
 
Короткий зміст встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи:
 
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 
 
Згідно довідки від 17 вересня 2015 року № 143 ОСОБА_3 навчається в Кіровоградському коледжі статистики НАСОА І рівня акредитації з 
01 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року за спеціальністю «Бухгалтерський облік». Стипендія не нараховується, платне навчання щомісячно 700,00 грн. Форма навчання денна.
 
Згідно договору про підготовку фахівця укладеного 14 серпня 2015 року між Кіровоградським коледжем статистики НАСОА та ОСОБА_3 загальна вартість освітньої послуги становить 14 000,00 грн та 100,00 грн за державну атестацію.
 
Норми права, які регулюють спірні правовідносини:
 
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
 
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від Об серпня 2018 року у справі 
№ 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
 
Згідно статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Тлумачення статті 201 СК України дозволяє стверджувати, що стаття 185 СК України не поширюється на правовідносини між батьками та повнолітніми дітьми, які продовжують навчання. 
 
Виходячи з принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 10 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).
 
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 60 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).
 
Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу в сумах, заявлених позивачем, а тому дійшов  правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 400,00 грн, щомісячно, а в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання - відмовити.
 
Щодо доводів касаційної скарги:
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. 
 
Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3  залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. М. Коротун
| В. І. Крат
| В. П. Курило