Постанова
Іменем України
 
18 березня 2019 року
м. Київ 
 
справа № 391/82/17-ц 
провадження № 61-33203св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,                Сімоненко В.М.,                 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, виробничий сільськогосподарський кооператив «Колос», 
відповідач:  виробничий сільськогосподарський кооператив «Колос», ОСОБА_4, ОСОБА_5, 
третя особа - відділ Держгеокадастру у Компаніївському районі Кіровоградської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в інтересах яких діє представник ОСОБА_6, на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2017 року у складі судді Червонописького В. С. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 липня 2017 року у складі колегії суддів: Черненко В. В., Суровицької Л. В., Кіселика С. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до  виробничого сільськогосподарського кооперативу «Колос» (далі - ВСК «Колос»), третя особа - відділ Держгеокадастру у Компаніївському районі Кіровоградської області, про визнання частково недійсними змін до договорів оренди земельних ділянок.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі державних актів на право приватної власності на землю є власниками земельної ділянки НОМЕР_1 розміром 6,52 га і земельної ділянки НОМЕР_2 розміром 6,52 га відповідно, які знаходяться на території Компаніївської селищної ради Кіровоградської області.
01 лютого 2006 року між ОСОБА_4 та ВСК «Колос», і між ОСОБА_5 та ВСК «Колос» укладено договори оренди земельних ділянок, строком на п'ять років. Відповідно до пункту 8 договорів оренди земельних ділянок початок дії договору - 01 лютого 2006 року, закінчення дії договору -                       31 січня 2011 року. Ці договори зареєстровані у Компаніївському відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» 16 травня  2006 року. Відповідно до актів приймання - передачі земельних ділянок та пункту 17 цих договорів, земельні ділянки передані в оренду ВСК «Колос» 19 травня 2006 року строком на п'ять років.
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зазначають, що за ініціативою орендаря невідомо коли (без зазначення дати) були підписані зміни та доповнення до договору оренди землі. Зміни та доповнення до вказаних договорів оренди землі від 16 травня 2006 року не відповідають фактичній даті укладення зазначених змін, а є датою державної реєстрації договорів. Ці зміни та доповнення зареєстровані 30 грудня 2009 року.
Позивачі зазначили, що зміни та доповнення до договорів оренди землі вчинені не в такій самій формі, що й договори, відсутня дата коли сторони дійшли згоди щодо істотних умов договорів, тобто форма правочинів не відповідає закону, що є порушенням статей 203, 638, 654 ЦК України.
На підставі вищевикладеного  ОСОБА_4 і ОСОБА_5 просили суд визнати частково недійсними зміни до пункту 8 договорів оренди землі, які укладені 01 лютого 2006 року між ОСОБА_4 та ВСК «Колос» та між ОСОБА_5 та ВСК «Колос» відповідно в частині терміну дії договорів,               а саме недійсними в додаткових угодах слова «обчислення строку дії договору оренди землі розпочинається з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди».
В березні 2017 року ВСК «Колос» звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - відділ Держгеокадастру у Компаніївському районі Кіровоградської області, про внесення змін до договорів.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що згідно з умовами договорів оренди землі ОСОБА_4, ОСОБА_5 передали, а ВСК «Колос» прийняв в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,52 га строком з 01 лютого 2006 року по 31 січня                  2011 року.
ВСК «Колос» зазначив, що згодом ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулись до ВСК «Колос» із заявами від 17 березня 2009 року, в яких просили внести зміни до цих договорів оренди землі в частині збільшення розміру орендної плати до 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та продовжити термін дії договорів оренди землі на 10 років.
19 березня 2009 року правлінням ВСК «Колос» розглянуто ці заяви та прийнято їх пропозицію щодо зміни умов договорів оренди землі                           від 01 лютого 2006 року в частині встановлення орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та продовження                     на 10 років договорів оренди землі.
За результатами цих дій укладено зміни та доповнення до договорів оренди землі від 01 лютого 2006 року, а саме до пункту 8, виклавши його в наступній редакції «термін договору - 10 років. Обчислення строку дії договору оренди землі розпочинається з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди, яка є невід'ємною частиною договору оренди землі». Згідно із вказаними змінами та доповненнями термін договорів оренди землі закінчується у 2019 році (до 30 грудня). Ці зміни та доповнення до договорів оренди землі відповідно, підписані ОСОБА_4 і ОСОБА_5
Отже, дії сторін свідчать про те, що ними при укладенні змін та доповнень до договорів оренди землі досягнуто згоди щодо продовження терміну дії цих договорів оренди землі до 19 березня 2019 року.
На підставі вищевикладеного ВСК «Колос» просив внести зміни до змін та доповнень до договорів оренди землі від 01 лютого 2006 року, укладених між ОСОБА_4 та ВСК «Колос», між ОСОБА_5 та ВСК «Колос»  та зареєстрованих у Компаніївському відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України»                          16 травня  2006 року, замінивши слова та цифри: «Перше речення пункту 8 договору «Строк дії договору» викласти у наступній редакції: слова та цифру «Початок дії договору - 01 лютого 2006 року, закінчення дії договору -                      31 січня 2011 року» замінити словами та цифрою і доповнити «термін дії договору» - 10 років. Обчислення строку дії договору оренди землі розпочинається з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди, яка є невід'ємною частиною договору оренди землі від 16 травня 2006 року на слова та цифри: «Продовжити з 19 березня 2009 року на 10 років термін дії договору оренди землі від 01 лютого 2006 року, укладеного між                              ОСОБА_4 та ВСК «Колос» та  між ОСОБА_5 та ВСК «Колос» відповідно.
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області                             від 21 квітня 2017 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.
Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог  мотивоване тим, що зміни, які були внесені сторонами відповідно до змін та доповнень до договорів оренди землі, які зареєстровані 30 грудня 2009 року з формулюванням: «…обчислення строку дії договору оренди землі розпочинається з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди…» були в межах чинного, на момент укладання договору, законодавства та жодним чином не порушували права позивачів. Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог  мотивоване тим, що ВСК «Колос» не надав суду доказів виконання вимог статей 641-644 ЦК України та звернення з відповідними пропозиціями з приводу внесення змін до договорів оренди землі, які визначені у позовних вимогах. 
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 липня 2017 року   рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачами не додано належних допустимих доказів того, що вказані зміни порушували права ОСОБА_4, ОСОБА_5 на момент укладення спірного договору оренди землі. При цьому, волевиявлення позивачів в частині укладення змін та доповнень до цих договорів оренди землі було добровільним, ніяких застережень з боку позивачів відповідно зазначених змін до договорів оренди, ними не заявлялось. 
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,                                               ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в інтересах яких діє представник                              ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій,                                залишено поза увагою, що при укладанні додаткової угоди сторони не дійшли згоди щодо істотної умови договору, волевиявлення сторін щодо умов договору було різним. Тому редакція додаткової угоди в частині обчислення строку дії договору не відповідає волевиявленню сторони, не відповідає заяві ОСОБА_4 і ОСОБА_5
 
31 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Суди встановили, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі державних актів на право приватної власності на землю є власниками земельної ділянки НОМЕР_1 розміром 6,52 га і земельної ділянки НОМЕР_2 розміром 6,52 га відповідно, які знаходиться на території Компаніївської селищної ради Кіровоградської області.
01 лютого 2006 року між ОСОБА_4 та ВСК «Колос», і між ОСОБА_5 та ВСК «Колос» укладено договори оренди земельних ділянок, строком на п'ять років. 
Відповідно до пункту 8 договорів оренди земельних ділянок початок дії договорів - 01 лютого 2006 року, закінчення дії договорів -  31 січня                    2011 року. 
Ці договори зареєстровані Компаніївському відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» 16 травня 2006 року. 
Відповідно до актів приймання - передачі земельних ділянок та пункту 17 цих договорів, земельні ділянки передані в оренду ВСК «Колос» 19 травня 2006 року строком на п'ять років.
17 березня 2009 до правління ВСК «Колос» від ОСОБА_4 та                            ОСОБА_5 надійшли однакові за змістом заяви в яких вони просять внести зміни до договорів оренди землі відповідно в частині збільшення розміру орендної плати з 1,5 % на 3 % та продовжити термін договорів оренди землі на 10 років. 
Відповідно до змін та доповнень до договорів оренди землі від 16 травня 2006 року підписаних ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідно, вбачається, що сторони домовилися внести зміни до пункту 5, перше речення пункту 8, до пунктів 9 та 10, останнього речення підпункту 4 пункту 27 договору. Зокрема, перше речення пункту 8 договору «Строк дії договору» викласти у наступній редакції: «Слова та цифри «Початок дії договору - 01 лютого 2006 року, закінчення дії договору 31 січня 2011 року» замінити словами та цифрою і доповнити «термін дії договору - 10 років. Обчислення строку дії договору оренди землі розпочинається з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди, яка є невід'ємною частиною договору оренди землі від 16 травня 2006 року реєстраційний № 490, 491». 
Ці зміни та доповнення до договору оренди землі були зареєстровані у Компаніївському відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» 30 грудня  2009 року.
30 січня 2017 року на адресу ВСК «Колос» надійшла заява ОСОБА_4 від 20 січня 2017 згідно якої, в зв'язку з розірванням трудового договору з                  ВСК «Колос» просить голову правління Болюка А. В. розглянути питання щодо припинення дії договору оренди землі від 01 лютого 2006 року.
07 лютого 2017 року ОСОБА_4 надано відповідь листом, згідно з якої у задоволенні заяви відмовлено.
30 січня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до голови правління ВСК «Колос» з заявою в якій просить: «…розглянути її заяву на засіданні правління, лише в частині збільшення орендної плати з 3% на 5% без подальшого продовження терміну дії оренди земельної ділянки (паю)». 
На вказану заяву 11 лютого 2017 року листом ВСК «Колос» надано відповідь про прийняте рішення, яким заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення.
15 лютого 2017 року на адресу ВСК «Колос» за підписом директора приватного підприємства «Злагода» ОСОБА_6 направлено пропозиції про повернення земельної ділянки з незаконного використання. 
Відповідно до частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.
Частинами першою та другою статті 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Статтею 644 ЦК України визначено, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.
Установлено, що  ОСОБА_4, ОСОБА_5  були ознайомлені зі змістом змін до договорів оренди землі, які вносились не тільки в пункт договору, який регулює строки, а й в інші пункти.
З огляду на положення Закону України «Про оренду землі» у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, строк дії оспорюваного договору оренди землі починався після набрання ним чинності, тобто з часу реєстрації, а не з моменту його укладення.
Установлено, що зміни, які були внесені сторонами відповідно до змін та доповнень до договорів оренди землі від 16 травня 2016 року, які зареєстровані 30 грудня 2009 року з формулюванням: «…обчислення строку дії договору оренди землі розпочинається з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди…» були в межах чинного, на момент укладання договору, законодавства та жодним чином не порушували права позивачів.
 
При цьому волевиявлення сторін в частині укладення змін та доповнень до договорів оренди землі від 01 лютого 2006 року було добровільним, ніяких застережень з боку позивачів за первісним позовом відповідно зазначених змін до договорів оренди, ними не заявлялось.
 
Частиною першою статті 60 ЦПК України редакції, чинній на час розгляду справи судами встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
 
На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про  відсутність правових підстав для визнання частково недійсними змін до договорів оренди землі, оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_5 не надали будь - яких доказів того, що вказані зміни порушували права позивачів на момент укладення.
 
Доводи касаційної скарги  представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 про те, при укладанні додаткової угоди сторони не дійшли згоди щодо істотної умови договору, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з наявністю в договорах оренди інших умов, не передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.
 
Отже, ураховуючи, що сторони оспорюваних договорів оренди землі в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договорів відповідно, договори недійсними не визнавалися, умови договорів є чіткими та зрозумілими, умова пункту 8 договорів оренди землі в додаткових угодах  а саме: «обчислення строку дії договору оренди землі розпочинається з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди» про визнання частково недійсними змін яких звернулися позивачі, не порушують їх законні права. 
 
Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та дотримання норм процесуального права в межах доводів касаційної скарги.
 
Інші доводи касаційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, що відповідно до положень статті 400 ЦПК знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані  рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій  не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в інтересах яких діє представник ОСОБА_6,  залишити без задоволення.
Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області                           від 21 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 липня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виробничого сільськогосподарського кооперативу «Колос», третя особа - відділ Держгеокадастру у Компаніївському районі Кіровоградської області, про визнання частково недійсними змін до договорів оренди земельних ділянок залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | І. М. Фаловська   В. С. Висоцька   В. М. Сімоненко