ПОСТАНОВА
Іменем України

23 квітня 2019 року 
Київ
справа №2а-5919/12/2670
адміністративне провадження №К/9901/814/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.

при секретарі судового засідання Лисенко О.М.,
за участю:
представника позивача Перунової Т.Г.,
представника відповідача Сірика Д.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік сервіс» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 (головуючий суддя Бистрик Г.М., судді: Ганечко О.М., Файдюк В.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік сервіс» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва Державної податкової служби про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Лоджистік сервіс» звернулося до суду з позовом до ДПІ у Голосіївському районі м.Києва ДПА України про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 11.11.2011 №0032161510.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2012, якою позов задоволено - скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. 

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. У касаційній скарзі ТОВ «Лоджистік сервіс» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанцій та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2012.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального і матеріального права. Позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення винесене з порушенням норм чинного податкового законодавства, не відображає дійсних обставин справи, відтак підлягає скасуванню. Як вважає позивач, законність ведення товариством податкового обліку валових витрат, у тому числі за період виникнення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, підтверджено документальними плановими виїзними перевірками, проведеними податковим органом. Правомірність формування об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування 2010 року (у складі валових витрат І-го кварталу 2011 року) відповідач також підтвердив у засіданні суду першої інстанції. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податковим норм» у Податковому кодексі України врегульовано спірне питання щодо врахування збитків минулих років у поточній звітності. Вказаний Закон прямо встановив правомірність та право платників податків включити збитки 2010 року у податкову звітність 2011 року, що на думку позивача, прямо підтверджує позицію товариства. Позивач наголошує, що враховуючи приписи законодавства України, товариством правомірно включено до валових витрат (рядок 04.9 «Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року») декларації з податку на прибуток за І квартал 2011 року у сумі 88'745'938грн.

Відповідач процесуальним правом надати заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає касаційному розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 09.04.2019 справу призначено до касаційного розгляду у судовому засіданні на 23.04.2019. 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін касаційну скаргу ТОВ «Лоджистік сервіс» на постанову суду апеляційної інстанції, судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови про задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом 24.10.2011 проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ «Лоджистік сервіс» за II квартал 2011 року. 

За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки від 24.10.2011 №3516/15-127/31306720, з якого вбачається що відповідачем перевірялась лише правомірність заповнення рядків декларації з податку на прибуток підприємства за II квартал 2011 року. Податковий орган дійшов висновку, що позивачем порушено пункт 3 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України, а саме: у податковій декларації з податку на прибуток за II квартал 2011 року неправомірно визначено рядок 06.6 декларації (від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду) у сумі 88'745'938'грн.

На підставі вказаного акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.11.2011 №0032161510 про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у сумі 88'745'938грн.
Позивачем оскаржено прийняте рішення у адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що законодавством чітко визначено право платника податку враховувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року від'ємне значення об'єкта оподаткування 2010 року, а також подальше включення всього без виключення від'ємного значення об'єкта оподаткування першого кварталу 2011 року у витрати другого кварталу 2011 року (і далі до повного погашення), а саме до рядка 06.6 Податкової декларації з податку на прибуток.

Апеляційний суд постанову суду першої інстанції скасував, у задоволенні позову відмови, оскільки дійшов висновку, що у зв'язку із набранням 01.04.2011 чинності розділом III Податкового кодексу України та відсутністю у ньому посилання на врахування у другому кварталі 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, окрім того, що виник за результатами діяльності у першому кварталі 2011 року, від'ємне значення об'єкта оподаткування 2010 року, що увійшло до першого кварталу 2011 року відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу від'ємного значення другого та третього кварталу 2011 року не включається.

Переглядаючи постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 ПК України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 37.1 статті 37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає право платника податку на прибуток відобразити у складі витрат другого кварталу 2011 року суму від'ємного значення, що є результатом розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас розрахунок об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року здійснювався на підставі чинних до 1 квітня 2011 року норм Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон).

Пунктом 6.1 статті 6 Закону було визначено, що якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.
У 2010 році зазначена норма застосовувалася з урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону, полягали в обмеженні врахування у складі валових витрат у порядку статті 6 Закону сум від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року. До складу валових витрат платника податку на прибуток за перший квартал 2010 року підлягало включенню лише 20 відсотків від'ємного значення, що утворилося станом на 1 січня 2010 року.

Водночас, як передбачено абзацом другим пункту 22.4 статті 22 Закону, у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом. 

Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4 статті 22 Закону обмеження щодо можливості врахування всієї суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток у складі валових витрат не застосовувалися. При цьому прямо передбачалося право врахувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року всю суму від'ємного значення об'єкта оподаткування, що виникло у 2010 році.

Включення від'ємного значення об'єкту оподаткування за підсумками першого кварталу 2011 року до витрат другого, а не першого кварталу звітного податкового року, становить особливість застосування у 2011 році норми пункту 150.1 статті 150 ПК України.

За загальним правилом, установленим нормою пункту 150.1 статті 150 ПК України, у разі, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

При цьому тлумачення абзацу третього пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в системному взаємозв'язку з абзацом другим цього ж пункту дозволяє дійти висновку про те, що наведене в цій нормі поняття «від'ємне значення, отримане в першому кварталі 2011 року» - це від'ємне значення, отримане як розрахунок значення об'єкта оподаткування за перший квартал 2011 року на підставі норм чинного на час проведення розрахунку законодавства. Відповідний розрахунок передбачав урахування у складі валових витрат першого кварталу 2011 року також і сум від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди.

За встановлених судами попередніх інстанцій обставин про відсутність між сторонами спору щодо правомірності формування від'ємного значення об'єкта оподаткування за попередні податкові періоди, правильним є висновок суду першої інстанції, що позивачем правомірно включено до валових витрат (рядок 04.9 «Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року») декларації з податку на прибуток за І квартал 2011 року 88'745'938грн.

Чинним законодавством не передбачено можливості обмежити формування витрат другого кварталу 2011 року лише тими сумами від'ємного значення, які виникли як результат діяльності саме першого кварталу 2011 року, без урахування непогашених наростаючим підсумком сум від'ємного значення попередніх податкових періодів. Тобто, визначено право платника податку враховувати у складі валових витрат першого кварталу 2011 року від'ємне значення об'єкта оподаткування 2010 року, а також подальше включення всього без виключення від'ємного значення об'єкта оподаткування першого кварталу 2011 року у витрати другого кварталу 2011 року (і далі до повного погашення), а саме до рядка 06.6 Податкової декларації з податку на прибуток. 

Згідно приписів частини першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За правилами статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Таким чином, переглянувши судове рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За вказаних обставин постановлене у справі рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік сервіс» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2013 скасувати, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2012 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду