ПОСТАНОВА
Іменем України

16 квітня 2019 року 
Київ
справа №1170/2а-3023/12
адміністративне провадження №К/9901/4373/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.,  
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області 
на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2012 року (суддя Чубара Н.В.) 
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року (колегія суддів: головуючий суддя - Юхименко О.В., судді - Мельник В.В., Нагорна Л.М.) 
у справі № 1170/2-а-3023/12
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськмолсервіс»
до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області   
про скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськмолсервіс» (далі -Товариство) звернулося до суду з позовом до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - Світловодська ОДПІ, податковий орган) про скасування податкового повідомлення - рішення  від 10 квітня 2012 року №0002432300.
В обґрунтування позову Товариство зазначило, що висновки Світловодської ОДПІ, викладені в акті перевірки, є помилковими, оскільки посадовими особами податкового органу, які здійснювали перевірку, не конкретизовано, до якого саме виду доходу слід відносити суми валютних виручок, отриманих позивачем у зв'язку з з виконанням договору комісії та використані ним для виконання зобов'язань перед третіми особами за договорами поруки.
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 жовтня    2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Світловодської ОДПІ  від 10 квітня 2012 року № 0002432300.
Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, невірно оцінивши залучені до справи докази та обставини справи.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 вересня 2014 року відкрив касаційне провадження.
Позивач не скористався своїм правом подати заперечення/відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.
15 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому Розділом VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з       15 грудня 2017 року; далі - КАС України), передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суди попередніх інстанцій встановили, що за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2007 року по 31 березня 2009 року складено акт від 20 березня 2012 року № 28/2200/34650563.
В акті перевірки викладено висновки податкового органу про порушення позивачем вимог п. 4.16 ст. 4, пп. 5.5.1 ст. 5, ст. 6, пп. 7.3.5 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств», ч. 1 ст. 1011, ст. 1018 Цивільного кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 592 483 грн.
На підставі висновків акта перевірки відповідачем 10 квітня 2012 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002432300, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток у розмірі 1 592 483 грн - за основним платежем та 398 120,75 грн - штрафні (фінансові) санкції.
Свої дії щодо прийняття податкового повідомлення-рішення Світловодська ОДПІ обґрунтовує тим, що здійснивши реалізацію продукції ТОВ «Торговий дім Клуб сира», позивач не зарахував виручку від цієї господарської операції до складу валового доходу, що призвело до заниження грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2007 року між позивачем (комісіонер) та ТОВ «Торговий дім «Клуб Сиру» (комітент) укладено договір комісії, відповідно до умов якого комісіонер зобов'язаний від свого імені здійснювати пошук контрагента (покупця) і продавати товари, що належать комітенту.
Умовами вказаного договору, крім іншого, передбачено розмір комісійної винагороди; право комісіонера самостійно, на власний розсуд розпоряджається валютною виручкою, яка надійшла в його розпорядження після виконання комісійного доручення, обов'язок повернути комітенту виручку, отриману внаслідок виконання зовнішньоекономічного контракту в національній валюті України та обов'язок комісіонера повернути комітенту виручку від реалізації товару, який переданий на комісію у строки, встановлені комітентом, у разі отримання від комітента відповідної платіжної вимоги.
Протягом періоду, що перевірявся податковим органом, позивач реалізував нерезидентам товар, отриманий від ТОВ «Торговий дім Клуб сира», на загальну суму 227 865 015,63 грн.
Також, протягом вказаного періоду, позивачем укладались договори поруки з кредитором - ВАТ «Банк фінанси та кредит» та боржниками - ВАТ «Світловодський маслосиркомбінат», ВАТ «Бобровицький молокозавод», ВАТ «Каланчакський комбінат хлібопродуктів», ВАТ «Канівський маслосирзавод», на виконання умов яких Товариство частково використовувало кошти, отримані від нерезидентів за реалізований товар комітента - ТОВ «Торговий дім Клуб сира».
Відповідно до приписів пункту 1.31 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. 
Не вважаються продажем операції з надання товарів у межах договорів комісії, схову (відповідального зберігання), доручення, інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу прав власності на такі товари.
З огляду на зміст укладеного з ТОВ «Торговий дім Клуб сира» договору комісії, суди попередніх інстанцій обґрунтовано висновувалися з того, що кошти, які надійшли до комісіонера відповідно до договору комісії, не є його власністю, оскільки підлягають обов'язковій передачі третій особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) чи доходом суб'єкта підприємницької діяльності, а відтак такі кошти не можуть бути включені до складу виручки від реалізації продукції платником податку. До складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у даному випадку може бути включена лише сума комісійної винагороди.
Таким чином, касаційна скарга Світловодської ОДПІ не спростовує правильність доводів, якими мотивовані судові рішення, ґрунтується на неправильному тлумаченні законодавства, що регламентує спірні правовідносини, та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.     
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.     
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:  
Касаційну скаргу Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 жовтня        2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від     14 листопада 2013 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                       Р.Ф. Ханова