Постанова
Іменем України
 
06 березня 2019 року
м. Київ
 
справа № 522/23838/15-ц
провадження № 61-15939св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,                Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представник ОСОБА_3 -ОСОБА_5,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Юніон Стандарт Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк»,  
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», в особі виконуючого обов'язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», на рішення Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Ільченко Н. А., від 19 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Сєвєрової Є. С., Гірняк Л. А., від 22 лютого 2017 року.
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Юніон СтандартБанк»          (далі - ПАТ «Юніон Стандарт Банк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,       ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,           ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, про визнання недійсним та скасування наказу.
Позовна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотивована тим, що          11 листопада 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» БілоюІ. В. було видано наказ № 123, відповідно до якого визнано фіктивним та скасовано наказ голови правління ПАТ «Юніон Стандарт Банк» № 1125-к від 28 вересня 2015 року та встановлено нарахування та виплату заробітної плати працівникам банку ОСОБА_16, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_21,            ОСОБА_4, ОСОБА_26, ОСОБА_31 ОСОБА_13,         ОСОБА_32, ОСОБА_29, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_25,            ОСОБА_28, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_20, ОСОБА_27, ОСОБА_9 та ОСОБА_23, починаючи з жовтня 2015 року, проводити у межах посадових окладів, що діяли до моменту нарахування заробітної плати за вересень 2015 року. Вважають, що вказаний наказ прийнятий відповідачем з порушенням вимог частини третьої статті 32,                     статті 103 КЗпП України, з перевищенням повноважень та у порушення приписів статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд визнати недійсним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» ОСОБА_33 від 11 листопада             2015 року за № 123.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнано недійсним та скасовано наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» Білої І. В. від 11 листопада 2015 року за № 123.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» Білої І. В. від 11 листопада          2015 року за № 123 було видано з порушенням вимог частини третьої           статті 32 та статті 103 КЗпП України, без повідомлення працівників, яких стосується цей наказ, про зміну діючих умов оплати праці за два місяці до їх запровадження.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.  
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У березні 2017 року ПАТ «Юніон Стандарт Банк», в особі виконуючої обов'язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк», подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Висновок місцевого суду про наявність підстав для скасування наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» Білої І. В. від 11 листопада          2015 року за № 123 є необґрунтованим. Місцевим судом не було враховано, що підвищення заробітної плати працівникам банку було проведено без належно оформлених документів та з перевищенням посадових обов'язків начальником управління по роботі з персоналом, спірним наказом працівникам були поновлені попередні умови.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року       № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
27 лютого 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом               ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «Юніон Стандарт Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,         ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, про визнання недійсним та скасування наказу, за касаційною скаргою ПАТ «Юніон Стандарт Банк», в особі виконуючого обов'язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон Стандарт Банк», на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Доводи відзивів на касаційні скарги 
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Фактичні обставини справи, встановлені судами
На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 182 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Юніон Стандарт Банк».
11 листопада 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» Білою І. В. було видано наказ № 123, відповідно до якого визнано фіктивним та скасовано наказ голови правління ПАТ «Юніон Стандарт Банк» № 1125-к від 28 вересня 2015 року та встановлено проводити нарахування та виплату заробітної плати працівникам банку ОСОБА_16, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_21, ОСОБА_4, ОСОБА_26, ОСОБА_31 ОСОБА_13,         ОСОБА_32, ОСОБА_29, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_25,            ОСОБА_28, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_20, ОСОБА_27, ОСОБА_9 та ОСОБА_23, починаючи з жовтня 2015 року, у межах посадових окладів, що діяли до моменту нарахування заробітної плати за вересень 2015 року.
Наказ № 123 від 11 листопада 2015 року було видано на підставі висновків комісії з розслідування події та обставин безпідставного підвищення посадових окладів та виплати підвищеної заробітної плати працівникам ПАТ «Юніон Стандарт Банк» напередодні запровадження тимчасової адміністрації банку, створеної відповідно до наказу уповноваженої особи Фону гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандарт Банк» № 92 від 28 жовтня 2015 року, статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з метою забезпечення збереження активів банку, запобігання втраті майна та збитків банку.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої           статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України. 
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. 
Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є клієнтами (вкладниками або позичальниками) ПАТ «Юніон Стандарт Банк», їх вимоги не пов'язані з безпосередньою фінансовою діяльністю банку, а стосуються захисту трудових прав, а отже положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо визнання недійсними правочинів не поширюються на зазначені правовідносини.
Така правова позиція узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі                           № 344/2903/14-ц (провадження № 61-289св17), від 12 грудня 2018 року            у справі № 758/7357/17-ц (провадження № 61-23981св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі                   № 274/3529/16-ц (провадження № 14-8цс18).
За вимогами статей 21 та 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Відповідно до положень частини третьої статті 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. 
Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці
За приписами статті 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, дійшов висновку про те, що у разі якщо підвищення заробітної плати вже відбулось, працівникам була виплачена заробітна плата, то скасування наказу про її підвищення слід розцінювати як зміну істотних умов праці, що здійснюється в порядку, передбаченому КЗпП України. При цьому, посилання відповідача на порушення внутрішньої процедури узгодження порядку зміни умов оплати праці (підвищення заробітної палати) не має істотного значення, адже це не знімає з роботодавця обов'язку дотримуватись загальних умов праці з урахуванням запроваджених змін, навіть у випадку введення тимчасової адміністрації в банку. А зменшення розміру оплату праці має відбуватись з дотриманням вимог статей 32, 103 КЗпП України.
З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивачів не було повідомлено в установленому законом порядку про зміну діючих умов оплати праці у бік погіршення не пізніше як за два місяці, отже заробітну плату було зменшено з  порушенням передбаченого законом порядку. 
Апеляційний суд, відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, 2004 року, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.
За правилами частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
З урахуванням викладеного вище, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, які є законними і по суті правильними.
Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», в особі виконуючого обов'язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк», залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді | О. В. Білоконь
| Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта
| Ю. В. Черняк