Постанова
Іменем України
 
10 квітня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 638/4955/16-ц
провадження № 61-33296св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 
відповідач - Харківська міська рада,
третя особа - Харківська обласна державна адміністрація, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року у складі судді Наумової С. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренко Ю. А., Пилипчук Н. П., Піддубного Р. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У березні 2016 року ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої       ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Харківської міської ради, третя особа - Харківська обласна державна адміністрація (далі - Харківська ОДА), про відшкодування майнової шкоди. 
 
Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і мають право на позачергове забезпечення житлом. Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2006 року зобов'язано Харківську ОДА придбати за кошти в сумі 159 322,80 грн квартиру в Московському районі м. Харкова для забезпечення житлом сім'ї ОСОБА_4 у складі чотирьох осіб. 27 грудня         2011 року вказані кошти надійшли на рахунок Харківської ОДА. 29 грудня 2011 року їх перераховано Харківською ОДА на рахунок Харківської міської ради та у зв'язку із закінченням бюджетного періоду втратили чинність. Враховуючи викладене, позивачі вказують, що вказані кошти з вини відповідача своєчасно не освоєні та безпідставно повернуті до бюджету без вчинення будь-яких передбачених законодавством дій, житло не видано, їх право на переселення вже використано, оскільки надається тільки один раз, тому вважають, що відповідач порушив їх право на соціальний захист як громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
 
Посилаючись на викладене, позивачі просили відшкодувати майнову шкоду шляхом стягнення з відповідача на їхню користь по 209 761,00 грн кожному.
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої       ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Харківською міською радою не порушені права позивачів на отримання житла, оскільки вони включені до списку осіб, які мають право на позачергове одержання житлової площі з урахуванням пільги громадян, які переселяються із зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та вини Харківської міської ради в спричиненні шкоди позивачам немає.  
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що Харківська міська рада не є головним розпорядником бюджетних коштів або розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня щодо використання коштів для забезпечення житлом громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому не є відповідальним виконавцем або розпорядником бюджетних коштів державного бюджету нижчого рівня та не мала повноважень щодо розпорядження вказаними бюджетними коштами, відповідно до порядку наведеному у Постанові Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 року № 706 «Про порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС», оскільки питання щодо придбання житла родині ОСОБА_4 за рахунок бюджетних коштів, передбачених наказом МНС України від 02 грудня     2011 № 1263 повинно було вирішуватись Харківською ОДА, відповідно до порядку наведеному у пункті 5 вказаної постанови.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги 
 
У квітні 2017 року ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої         ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказують на те, що діями відповідача їм заподіяна шкода, яка виразилась у тому, що ним не вирішено питання про забезпечення їхньої сім'ї житлом, що кошти стягнуті за рішенням суду, яке з вини відповідача не виконувалось тривалий час, обезцінились, і тим більше повернуті до бюджету без вчинення будь - яких, передбачених законодавством дій, щодо залишення на рахунку з подальшим їх освоєнням та використання на цілі зазначені у постанові суду. Тривалий розгляд справи про стягнення з відповідача коштів на житло з 2005 року зволікання відповідача щодо вирішення питання про забезпечення житлом призвело до того, що відповідне житло нашій сім'ї так і не придбано та не виділено, а його вартість відповідно збільшилась. Суди попередніх інстанцій майже повністю побудували своє рішення на безпідставному трактуванні положень Бюджетного кодексу України і при цьому не взяли до уваги те, що кошти були перераховані для придбання житла на виконання рішення суду і не можуть бути бюджетним призначенням. Відповідач заподіяв їм матеріальну шкоду бо внаслідок його неправомірних дій (бездіяльності) вони втратили майно, яке мали набути відповідно до рішення суду, тобто мали «легітимне сподівання», яке ґрунтується на положеннях законодавства України щодо соціального захисту їх як потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та на підставі рішення суду про стягнення коштів для придбання житла. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу. 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду. 
 
Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу. 
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Позиція Верховного Суду
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 у 1995 році на склад її сім`ї видане направлення на переселення в м. Харків, яке зареєстровано і подано до Московської районної ради м. Харкова для постановки на чергу для отримання житла, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
 
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова           від 06 червня 1995 року № 108/3 родину ОСОБА_4 поставлено на пільгову чергу на отримання житла.
 
Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області                     від 07 листопада 2006 року визнано неправомірною бездіяльність Міністерства з питань надзвичайних ситуації та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи України та за рахунок коштів Державного бюджету, шляхом списання з рахунку відкритого у Головному управлінні Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України стягнуто на користь Харківської обласної державної адміністрації 159 322,80 грн для придбання житла ОСОБА_4 Зобов`язано Харківську ОДА придбати за кошти в сумі 159 322,80 грн квартиру в Московському районі м. Харкова для забезпечення житлом сім`ї ОСОБА_4 у складі чотирьох осіб, а Виконавчому комітету Московської районної ради м. Харкова передати придбане житло в користування сім`ї ОСОБА_4
 
На виконання постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2006 року наказом Міністерства надзвичайних ситуацій                     від 02 грудня 2011 року № 1263 для придбання житла родині ОСОБА_4 передбачено перерахування з цільовим призначенням коштів у сумі 159 322,80 грн на рахунок Харківської ОДА, які відповідно до розпорядження Харківської ОДА                від 19 грудня 2011 року № 748 перераховано на реєстраційний рахунок Харківської міської ради.
 
Як вбачається з листа Харківської ОДА від 31 жовтня 2012 року № 0-5924/09-18, вказані кошти на рахунок обласної адміністрації надійшли 27 грудня 2011 року, у той же час відповідно до листа заступника Харківського міського голови - керуючого справами Виконавчого комітету міської ради від 14 грудня 2016 року № 481/11 Харківській міській раді 29 грудня 2011 року відкриті асигнування у сумі                     159 322,80 грн та у зв`язку із закінченням бюджетного періоду втратили чинність.
 
Відповідно до інформації управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства від 05 грудня 2016 року № 3546/у        ОСОБА_4 складом сім`ї три особи включена до списку осіб, які мають право на позачергове одержання житлової площі з урахуванням пільги громадян, які переселяються із зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС із 06 червня 1995 року.
 
Станом на 01 січня 2016 року порядковий номер ОСОБА_4 у цьому списку - 150 (всього у списку знаходиться 205 сімей).  
 
Відповідно до інформації заступника міського голови керуючого справами Виконавчого комітету від 14 грудня 2016 № 481/11 на виконання постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада          2006 року у справі № 2-п-4365/2006 наказом Міністерства надзвичайних ситуацій       від 02 грудня 2011 року № 1263 для придбання житла ОСОБА_4 передбачено перерахування цільовим призначенням коштів у сумі 159 322,80 грн на рахунок Харківської ОДА, які відповідно до розпорядження ОДА від 19 грудня 2011 року № 748 передбачено перерахувати на реєстраційний рахунок Харківської міської ради.
 
29 грудня 2011 року Харківській міській раді відкриті асигнування у сумі          159 322,80 грн та у зв'язку із закінченням бюджетного періоду втратили чинність (статті 3, 23, 57 Бюджетного кодексу України).
 
На виконання пункту 2 зазначеного розпорядження Харківської ОДА, Харківською міською радою наданий «Звіт про надходження та використання коштів загального фонду» (форму 2д) за 2011 рік, в якому відображено затверджені бюджетні асигнування у сумі 159 322,80 грн, касові та фактичні видатки відсутні.
 
Із матеріалів справи вбачається, що протягом 2012-2016 років кошти на придбання житла ОСОБА_4 Харківській міській раді не надходили.
 
Нормативно-правове обґрунтування 
 
Відповідно до частини дванадцятої статті 23 БК України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Згідно зі статтею 3 БК України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається             1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
 
Відповідно пункту 8 частини першої статті 2 БК України бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.
 
Відповідно до частини першої статті 57 БК України не пізніше 31 грудня поточного бюджетного періоду або останнього дня іншого бюджетного періоду Державна казначейська служба України закриває всі рахунки, відкриті у поточному бюджетному періоді для виконання бюджету. Порядок закриття рахунків поточного бюджетного періоду та відкриття рахунків наступного бюджетного періоду визначається Міністерством фінансів України. За виняткових обставин Міністр фінансів України може визначити інший термін закриття рахунків, який має настати не пізніш як через п'ять робочих днів після закінчення бюджетного періоду.
 
Як вбачається з інформації Управління Державної казначейської служби України у      м. Харкові ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області              від 03 січня 2017 року № 02-13/2, згідно з частиною дванадцятою статті 23 БК України всі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду.
 
Відповідно до частини 2 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1198 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є МНС, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації, головні управління (управління) МНС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі відповідно до розподілу, затвердженого МНС.
 
Згідно зі статтею 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.
 
Відповідно до пункту 1.3 Інструкції про статус відповідальних виконавців бюджетних програм та особливості їх участі у бюджетному процесі, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 14 грудня 2001 року № 574 (далі - Інструкція) відповідальними виконавцями можуть бути: головний розпорядник - за бюджетними програмами, виконання яких забезпечується його апаратом та розпорядники бюджетних коштів державного бюджету нижчого рівня (далі - розпорядники коштів нижчого рівня), які виконують бюджетні програми у системі головного розпорядника.
 
Згідно з підпунктом 7,8 пункту 1.5. Інструкції відповідальні виконавці здійснюють управління бюджетними коштами у межах встановлених їм бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснюють внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів;
 
Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 року № 706 «Про порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» оцінна комісія районної державної адміністрації, виконкому міської (міста обласного підпорядкування) Ради народних депутатів складає акт про вартість житлового будинку (квартири), який є підставою для оформлення договору купівлі-продажу. Кошти за будинок (квартиру), який купується, перераховуються обласною державною адміністрацією на рахунок продавця житла виходячи із вартості житлової площі розміром не більше 13,65 кв. метра на кожного члена сім'ї та вартості відповідної частини надвірних будівель.
 
Згідно з пунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 року      № 706 «Про порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» спірні питання, пов'язані з одержанням житла, вирішуються обласними державними адміністраціями за новим місцем проживання цих громадян.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Установивши, що асигнування в сумі 159 322,80 грн для придбання житла родині ОСОБА_4, відкриті Харківській міській раді 29 грудня 2011 року не використані, у зв'язку із закінченням бюджетного періоду та закриттям рахунків, які відкривалися в поточному бюджетному періоді для виконання бюджету, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки Харківська міська рада не є головним розпорядником бюджетних коштів або розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня щодо використання коштів для забезпечення житлом громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому не є відповідальним виконавцем або розпорядником бюджетних коштів державного бюджету нижчого рівня та не мала повноважень щодо розпорядження вказаними бюджетними коштами, відповідно до порядку наведеному у Постанові Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 року № 706 «Про порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС», оскільки питання щодо придбання житла родині ОСОБА_4 за рахунок бюджетних коштів, передбачених наказом МНС України від 02 грудня 2011 року № 1263 повинно було вирішуватись Харківською ОДА, відповідно до порядку наведеному у пункті 5 вказаної постанови.
 
Крім того, постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2006 року зобов`язано саме Харківську ОДА придбати житло для сім`ї ОСОБА_4, а не Харківську міську раду.
 
Таким чином, відсутні підстави вважати порушення відповідачем прав позивачів на отримання житла, оскільки Харківська міська рада не мала права розпоряджатися коштами, що були перераховані Харківською ОДА на їх рахунок, і не є такою, що несе відповідальність за втрату чинності бюджетних призначень після закінчення бюджетного періоду.
 
З урахуванням того, що доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, висновки суду апеляційної інстанції  є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
 
Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права. 
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7залишити без задоволення.
 
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        О. В. Ступак
 
                                                                                                                           С.О. Погрібний
 
                                                                                                                            Г. І. Усик