Постанова
Іменем України
10 квітня 2019 року 
м. Київ
справа № 201/2292/15-ц
провадження № 61-35617св18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г.І.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_4,
заінтересовані особи: ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпропетровську ради, Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_6, Орган опіки та піклування Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради,
за участю прокуратури Дніпропетровської області,   
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року у складі колегії суддів: Свистунової О.В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про усиновлення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення змін до актового запису про його народження, заінтересовані особи: ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради (колишня назва - Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради), Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (колишня назва - Кіровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції) (далі - Центральний відділ ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ), ОСОБА_6, Орган опіки та піклування Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради. 
Заява ОСОБА_4 мотивована тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з батьком малолітньої дитини ОСОБА_8 - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 лютого 2015 року, який утримується у Дніпропетровському СІЗО УДПС України в Дніпропетровській області та надав відповідну згоду на усиновлення дитини. Мати малолітнього ОСОБА_8 померла у березні 2014 року. Заявник зазначала, що вона має бажання усиновити малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечувати стабільні й гармонійні умови його життя, виховувати як рідну дитину, й надалі утримувати його, піклуватись про його здоров'я, надати якісну освіту. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року у складі судді Антонюка О.А., народних засідателів: Левченко Р. П., Олійник А. Ф., заяву ОСОБА_4 задоволено. 
Усиновлено малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. 
Внесено зміни до актового запису від 13 грудня 2011 року № 534, вчиненого Кіровським відділом РАЦС РС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1: матір'ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 записати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України; інші дані дитини залишити без змін. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_4 щодо усиновлення малолітнього ОСОБА_8  та внесення змін до актового запису про його народження відмовлено. 
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7  задоволено частково. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року у складі судді Демидової С. О., народних засідателів: Грабинського Є. В., Міщенко Я. В., заяву ОСОБА_4 задоволено. 
Усиновлено малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 заявником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 
Внесено зміни до актового запису від 13 грудня 2011 року № 534, вчиненого Кіровським відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1: матір'ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 записати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України; інші дані дитини залишити без змін. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що усиновлення ОСОБА_8 заявником відповідає інтересам та правам малолітньої дитини.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року клопотання прокуратури Дніпропетровської області задоволено.
Апеляційне провадження у цій справі зупинене, до набрання законної сили судового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього  ОСОБА_8  
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього  ОСОБА_8 може вплинути на результат розгляду справи про усиновлення, а тому зупинення провадження у цій справі може запобігти постановленню суперечливих рішень у різних, але пов'язаних справах. При цьому апеляційний суд врахував вказівки суду касаційної інстанції, а саме те, що суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували чи не пов'язане  перебування батька малолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_5 під вартою у СІЗО з порушенням прав чи інтересів малолітньої дитини та чи не впливає це на права та обов'язки заявника відносно дитини. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У серпні 2017 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.  
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною, так як суд, зупиняючи апеляційне провадження до розгляду іншої справи, вийшов за межі своїх повноважень, встановлених частиною другою статті 307 ЦПК України 2004 року. Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, а в цьому конкретному випадку справа вже вирішена по суті. 
При цьому заявник звертає увагу на те, що прокуратура Дніпропетровської області не наділена повноваженнями на представництво інтересів опікуна у цій справі. 
21 серпня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в цій справі.
Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.
Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України  визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27 січня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про задоволення заяви ОСОБА_4, яким усиновлено малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 заявником ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Внесено зміни до актового запису від 13 грудня 2011 року № 534, вчиненого Кіровським відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1: матір'ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 записати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України; інші дані дитини залишити без змін (а.с. 128-139, т. 3).        
У лютому 2017 року ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_8 звернулась до суду з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року (а. с. 145-152, т. 3).
У липні 2017 року прокуратура Дніпропетровської області звернулась до апеляційного суду з клопотанням про зупинення апеляційного провадження у справі, з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України, посилаючись на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 202/3784/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього  ОСОБА_8 У клопотанні зазначено про неможливість розгляду справи про усиновлення малолітнього ОСОБА_8 до вирішення справи про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього ОСОБА_8, оскільки рішення у такій справі може вплинути на результат розгляду справи про усиновлення. Фактично, переважне право ОСОБА_4 на усиновлення, яке остання має відповідно до положень статті 213 СК України, є похідним від батьківських прав ОСОБА_5 Водночас у клопотанні заявником звернуто увагу на вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в ухвалі від 21 жовтня 2015 року, де серед іншого зазначено, що при вирішенні справи за заявою ОСОБА_4 про усиновлення дитини суд при повторному розгляді справи повинен врахувати чи не порушені права дитини батьком. А це можливо лише тоді, коли буде розглянуто позов про позбавлення останнього батьківських прав. Однією з підстав для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав у позовній заяві зазначено вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Умисне вбивство матері дитини є фактично злочином проти самої дитини, що ставить під сумнів можливість батька в подальшому займатись вихованням дитини, а усиновлення дитини дружиною такого батька є порушенням інтересів дитини (а.с. 4-22, т. 4). 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року клопотання прокуратури Дніпропетровської області задоволено. Апеляційне провадження у цій справі зупинене, до набрання законної сили судового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8  (а.с. 26-28, т. 4).
19 листопада 2018 року ОСОБА_6 подала до апеляційного суду клопотання про відмову від апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від  09 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та просила закрити апеляційне провадження, яке було відкрите за її апеляційною скаргою (а.с. 42-43, т. 4). 
22 листопада 2018 року ОСОБА_4 подала до апеляційного суду клопотання про поновлення провадження у справі, посилаючись на те, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року прийнято відмову ОСОБА_6 від апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року та апеляційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав закрито (а. с. 45-48, т. 4).
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року у цій справі (а.с. 52-53, т. 4). 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_6 від апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року закрито (а.с. 84-85, т. 4).
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. 
Відповідно до положень статті 304 ЦПК України 2004 року справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України 2004 року.
Таким винятком є положення статті 303 ЦПК України, згідно з яким під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні по цивільній справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.
Підстава, передбачена пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
Зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.
З наведених у зазначеній нормі підстав вбачається, що провадження у справі може бути зупинене лише до закінчення її розгляду по суті.
Розгляд даної справи судом першої інстанції завершено і по суті заявленого позову ухвалено судове рішення.
Враховуючи повноваження апеляційного суду, на стадії апеляційного провадження суд перевіряє законність та обґрунтованість ухваленого у справі рішення на момент його ухвалення.
У зв'язку із цим та з урахуванням приписів статті 201 ЦПК України постановлена ухвала апеляційного суду про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням суду в іншій справі є незаконною.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною шостою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.   
З огляду на викладене оскаржувана ухвала апеляційного суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню відповідно до положень частини шостої статті 411 ЦПК України.
Слід зауважити, що оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року у цій справі, відтак відсутні підстави для направлення справи до апеляційного суду для продовження розгляду. 
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 рокускасувати.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. А. Стрільчук
Судді: | В. О. Кузнєцов
| А. С. Олійник
| С. О. Погрібний
| Г. І. Усик