Постанова 
Іменем  України      
 
20 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 750/8978/15-ц
 
провадження № 61-17643св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2,
відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,
третя особа - публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року у складі судді Логвіної Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області 
від 13 квітня 2017 року ускладі колегії суддів: Вінгаль В. М., Онищенко О. І., Шитченко Н. В., 
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1. Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до 
приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - 
ПАТ «СГ «ТАС»), третя особа - публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») про зобов'язання вчинити дії та стягнення страхового відшкодування.
 
Позовна заява мотивована тим, що 16 травня 2014 року між ним, 
ПАТ «СГ «TAC» та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Згідно пункту 2.1. цього договору страхування страхова сума становить 
207 740,00 грн. 
Відповідно до пункту 2.4. вказаного договору страхування він сплатив 
ПАТ «СГ «ТАС» страхову премію у розмірі 8 226,50 грн. 
Зазначав, що страховими ризиками згідно умов договору страхування є: «дорожньо-транспортна пригода» (далі - ДТП), «пожежа», «стихійне лихо», «протиправні дії третіх осіб» (далі - ПДТО) та «незаконне заволодіння». 
05 травня 2015 року сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу. Він звернувся із відповідною заявою до ПАТ «СГ «ТАС» про настання події, що має ознаки страхової, останньому були надані усі необхідні документи передбачені договором страхування. Транспортний засіб було перевезено на сервісне СТО, де було оглянуто представником 
ПАТ «СГ «ТАС» та відповідним експертом. За наслідками огляду було складено висновок № 160 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 04 червня 2015 року. 
Крім того, зазначав, що 02 червня 2015 року сервісним СТО було виписано рахунок-фактуру, де також було зазначено суму ремонтних робіт. Всі ці документи було надано ПАТ «СГ «ТАС».
25 червня 2015 року він звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, де вказав, що оскільки вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «ВТБ Банк» та з урахуванням листа ПАТ «ВТБ Банку», який міститься в страховій справі, просив здійснити виплату на рахунок, відкритий у банку, для погашення кредитної заборгованості. Останній необхідний документ для складання страхового акта ним було надано відповідачу 25 червня 2015 року (рахунок фактура від 02 червня 2015 року та заява про виплату страхового відшкодування від 25 червня 2015 року). 
Таким чином, з урахуванням вимог пункту 14.7 цього договору страхування, страховий акт відповідач мав скласти в строк до 10 липня 2015 року (10 робочих днів). Згідно пункту 14.10.3. договору страхування виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту складання страхового акта, тобто в такому випадку відповідач мав був здійснити виплату страхового відшкодування в строк до 17 липня                       2015 року. 
ПАТ «СГ «ТАС» частково сплатило страхове відшкодування у розмірі 
51 015,40 грн. Вважав, що залишок заборгованості по його кредитному договору перед банком становить 32 275,94 грн, що підтверджується довідкою № 278/131-2 від 12 листопада 2015 року. Договором страхування не передбачено, що сума страхового відшкодування зменшується на суму уже виплаченого раніше страхового відшкодування по іншому страховому випадку. 
Згідно пункту 1 висновків експерта ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження у ДТП, яке сталося 05 травня 2015 року склала 
262 923,81 грн. 
Відповідно до пункту 3 висновку експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу станом на дату ДТП - 05 травня 2015 року при умові використання вихідних даних рахунку - фактури № CN-0002462    від 02 червня 2015 року становить 157 177,22 грн. 
Вважав, що в такому випадку, застосуванню підлягає саме зазначений пункт висновків, оскільки транспортний засіб було відремонтовано безпосередньо по вказаному рахунку-фактурі, сума якого значно менша від суми, вказаної у висновку спеціаліста, який здійснювався на підставі акта огляду та додаткових актів огляду транспортного засобу. Враховуючи приписи пункту 8.20 договору страхування має місце відсутність факту знищення забезпеченого транспортного засобу. Крім того, відповідно до пункту 2.1 договору страхування, страхова сума становить 207 740,00 грн, а ринкова вартість транспортного засобу станом на 05 травня                                 2015 року становить 262 923,81 грн. 
Таким чином, враховуючи вимоги пункту 14.3.1 договору страхування, розмір страхового відшкодування становить 72 635,26 грн. 
Зазначав, що банк просив отримати страхове відшкодування в рахунок погашення кредитної заборгованості, що підтверджується листом, наявним в матеріалах страхової справи, сума в розмірі 32 275,94 грн має бути стягнута з ПАТ «СГ «ТАС» на користь банку. Решта суми, страхового відшкодування, що становить 40 359,32 грн підлягає стягненню на його  користь.
Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_2 просив суд, зобов'язати ПАТ «СГ «ТАС» виконати умови договору страхування 
від 16 травня 2014 року та сплатити на користь ПАТ «ВТБ Банк» страхове відшкодування в розмірі 32 275,94 грн в рахунок погашення його кредитної заборгованості за кредитним договором від 17 травня 2013 року, стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на його користь страхове відшкодування у розмірі 
40 359,32 грн, 1 758, 60 грн у рахунок відшкодування витрат за проведення судової експертизи та вирішити питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року  позов ОСОБА_2 задоволено.
Зобов'язано ПАТ «СГ «ТАС» виконати умови договору страхування 
від 16 травня 2014 року та сплатити на користь ПАТ «ВТБ Банк» страхове відшкодування в розмірі 32 275,94 грн у рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 травня 
2013 року.
Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 40 359,32 грн, 1 758, 60 грн у відшкодування витрат за проведення судової експертизи та 726, 35 грн. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що залишок заборгованості за кредитним договором позивача перед банком становить 32 275,94 грн, а згідно висновку експерта № 430 судової автотоварознавчої експертизи 
від 03 травня 2016 року ринкова вартість транспортного засобу Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент перед його пошкодженням у ДТП, яка відбулася 05 травня 2015 року, 
склала 262 923,81 грн.
Згідно пункту 3 висновків експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу станом на дату ДТП - 05 травня 2015 року при умові використання вихідних даних рахунку - фактури № CN-0002462 від 02 червня 2015 року становить 157 177,22 грн.
В цьому випадку, підлягає застосуванню саме вказаний пункт висновків, оскільки транспортний засіб було відремонтовано безпосередньо по зазначеному рахунку-фактурі, сума якого значно менша від суми вказаної у висновку спеціаліста, який здійснювався на підставі акта огляду та додаткових актів огляду транспортного засобу.
Отже, враховуючи пункту 8.20 договору страхування має місце відсутність факту знищення забезпеченого транспортного засобу, оскільки (157 177,22 х 100) : 262 923,81 = 59%, що є меншим за 70%. Крім того, відповідно до пункту 2.1 договору страхування, страхова сума становить 207 740,00 грн, в той же час, ринкова вартість транспортного засобу станом на 05 травня 2015 року становить 262 923,81 грн.
Отже, в цьому випадку є недострахування, коефіцієнт якого визначається наступним чином (пункт 14.3.1. договору страхування): 207740,00: 262923,81 = 0,79.
Таким чином, враховуючи вимоги пункту 14.3.1 договору страхування, розмір страхового відшкодування становить 72 635,26 грн.
Враховуючи те, що банк виявив бажання отримати страхове відшкодування у рахунок погашення кредитної заборгованості, сума в розмірі 32 275,94 грн підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Решта суми, страхового відшкодування, що становить - 40 359,32 грн підлягає стягненню на користь позивача, тому позов визнав обґрунтованим.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «СГ «ТАС» відхилено.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 є законним та обґрунтованим. 
Крім того, апеляційним судом було зазначено, що вирішуючи спір, суд першої інстанції при визначенні вартості відновлюваного ремонту автомобіля позивача обґрунтовано взяв до уваги пункт 3 висновку експертизи № 430 від 03 травня 2016 року, оскільки легковий автомобіль Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП - 05 травня 2015 року був відремонтований безпосередньо за рахунком-фактурою № CN-0002462 від 02 червня 2015 року. 
За умовами пункту 8.20 договору добровільного страхування наземного транспорту від 16 травня 2014 року застрахований транспортний засіб не можна вважати знищеним, оскільки витрати на відновлюваний ремонт становлять 59%, а за умовами пункту 14.3.1 вказаного договору коефіцієнт пропорційності становить 0,79% .
Тому, вважав, що судом першої інстанції вірно було визначено, що розмір страхового відшкодування становить 72 635,26 грн, а тому обґрунтовано зобов'язав ПАТ «СГ «TAC» виконати умови договору від 16 травня 2014 року та сплатити на користь ПАТ «ВТБ Банк» страхове відшкодування у розмірі 32 275,94 грн у рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 травня 2013 року, а решту суми страхового відшкодування у розмірі 40 359,32 грн стягнув з ПАТ «СГ «TAC» на користь ОСОБА_2 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 
ПАТ «СГ «ТАС», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування в повному обсязі та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 16 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну № 750/8978/15-ц з Деснянського районного суду м. Чернігова.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «СГ «ТАС», третя особа - ПАТ «ВТБ Банк», про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення страхового відшкодування призначено до розгляду.
 
У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
08 травня 2018 року справа надійшла з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів про те, що, транспортний засіб Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1, було відремонтовано безпосередньо по рахунку-фактурі № CN-0002462                        від 02 червня 2015 року ТОВ «Богдан - Авто Чернігів», сума якого значно менша від суми вказаної у висновку № 12680/15-54 від 19 серпня 2015 року, виконаного Науково-Дослідним інститутом судових експертиз та звіту                   № 5135/01/16 від 21 березня 2016 року, виконаного ТОВ «Сетел Груп» на замовлення ПAT «СГ «ТАС» є необгрунтованим, оскільки згідно листа                   ТОВ «Богдан-Авто Чернігів» від 05 вересня 2016 року вих. № 281оплата та ремонт згідно рахунку-фактури № CN-0002462 від 02 червня 2015 року ОСОБА_2 не проводилась.
Також, зазначало, що ЦПК України не передбачено стягнення коштів на користь третіх осіб, які не пред'явили позов до однієї чи обох сторін.
Вважало, що обраний позивачем спосіб захисту права не передбачений статтею 16 ЦК України та статтями 16, З0, 34 ЦПК України, а стягнення грошових коштів на користь особи, яка не є позивачем або третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору порушує норми ЦПК.
У разі порушення прав особи, яка не є позивачем або третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору, така особа має можливість самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав і охоронюваних законом інтересів.
 
Відзиву на касаційну скаргу не подано
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
17 травня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого, банк надав позичальнику                      102 500,00 грн зі сплатою 15,49 % за користування кредитом, а позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором.
16 травня 2014 року між ОСОБА_2 (страховик), ПАТ «СГ «TAC» (страхувальник) та ПАТ «ВТБ Банк» (вигодонабувач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого було застраховано транспортний засіб Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Пунктами 2.1, 3.1 вказаного договору передбачено, що страхова сума становить 207 740,00 грн. 
 
Страховими ризиками є: «ДТП», «пожежа», «стихійне лихо», «ПДТО» та «незаконне заволодіння».
За умовами пункту 2.4 вказаного договору ОСОБА_2 сплатив 
ПАТ «СГ «TAC» страхову премію в розмірі 8 226,50 грн.
05 травня 2015 року сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2
13 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «СГ «TAC» із заявою про настання 05 травня 2015 року страхової події.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу №160, складеного 04 червня 2015 року судовим експертом - автотоварознавцем Громовим А. М., за участю ОСОБА_2 та представника ПАТ «СГ «TAC» - Асауленка О. В. експертом було оглянуто транспортний засіб та встановлено, що ринкова вартість легкового автомобіля «Hyundai Accent 1.6i Comfort», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на момент перед ДТП яка сталася 05 травня 2015 року, складає 
253 014,68 грн, а вартість відновлюваного ремонту зазначеного легкового автомобіля необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 
05 травня 2015 року, станом на час проведення дослідження - 04 травня 2015 року, складає 169 813,31 грн.
02 червня 2015 року сервісним СТО було видано позивачу рахунок-фактуру 
№ CN-0002462 на суму 158 324,47 грн.
25 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «СГ «TAC» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 
05 травня 2015 року з автомобілем Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахованого за договором 
від 16 травня 2014 року, у якому, з урахуванням листа, який міститься в страховій справі від ПАТ «ВТБ Банку», просив здійснити виплату на рахунок, відкритий у банку з метою погашення кредитної заборгованості.
ПАТ «СГ «TAC» частково сплатило страхове відшкодування у розмірі 
51 015,40 грн.
Згідно довідки ПАТ «ВТБ Банк» № 278/131-2 від 12 листопада 2015 року, адресованої ОСОБА_2, заборгованість за кредитним договором 
від 17 травня 2013 року становить 32 275,94 грн.
Відповідно до пункту 8.20 цього договору добровільного страхування наземного транспорту від 16 травня 2014 року, під «знищенням застрахованого транспортного засобу» розуміється, що витрати на відновлюваний ремонт застрахованого транспортного засобу дорівнюють або перевищують 70% його дійсної вартості на дату настання страхового випадку.
Згідно до пункту 14.3.1 вказаного договору коефіцієнт пропорційності розраховується наступним чином: відношення загальної страхової суми на застрахований транспортний засіб до дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку, визначеної згідно з актом автотоварознавчого дослідження.
Висновком судової автотоварознавчої експертизи від 03 травня 2016 року, складеним судовим експертом-автотоварознавцем ГромовимА. М. встановлено, що ринкова вартість легкового автомобіля Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент перед його пошкодженням у ДТП, яка сталася 05 травня 2015 року, склала 
262 923,81 грн.
Згідно пункту 3 зазначеного вище висновку вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Hyundai Accent, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП - 05 травня 2015 року, при умові використання вихідних даних рахунку - фактури № CN-0002462 
від 02 червня 2015 року становить 157 177,22 грн. 
2. Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Вказаним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
 
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
 
Згідно зі статті 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.
 
Зазначене положення міститься і в статті 3 Закону України «Про страхування».
За змістом наведених законів України випливає, що договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього.
Вигодонабувач - ПАТ «ВТБ Банк» заяв про підтримку позову не надав, згідно зі статтею 34 ЦПК України самостійних позовних вимог до страховика про переадресацію страхової виплати не заявляв.
Отже, у суду не було правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 на користь третьої особи, яка доручення йому на представлення інтересів цієї особи в суді не надала. Стягувати страхову виплату зі страховика не є правом цієї особи (вигодонабувача).
Оскільки як норми ЦПК України, так й інші спеціальні закони в сфері страхування не передбачають права пред'явлення позову в інтересах таких осіб - вигоднабувачів. 
 
При цьому, враховуючи, що вигодонабувач погодився отримати страхове відшкодування в рахунок погашення кредитної заборгованості, суд у порушення вимог статті 10 ЦПК України 2004 року не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема вигодонабувачу за указаним договором страхування, і не сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Відповідно частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Згідно частини першої статті 34 ЦПК України 2004 року треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача.
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, вказаних вимог закону не врахував, та вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частинні про зобов'язання AT «СГ «ТАС» виконати умови договору
від 16 травня 2014 року та сплатити на користь ПАТ «ВТБ Банк» страхове відшкодування в розмірі 32 275,94 грн в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 травня 
2013 року обґрунтованим. 
 
Отже, враховуючи, що ЦПК України 2004 року не було передбачено стягнення коштів на користь третіх осіб, які не пред'явили позов до однієї чи обох сторін, висновки судів про обґрунтованість позовних вимог про стягнення коштів на користь ПАТ «ВТБ Банк» є передчасними.
 
Крім того, судами не перевірено та не надано належної оцінки доводам відповідача про те, що згідно листа ТОВ «Богдан-Авто Чернігів» 
від 05 вересня 2016 року № 281оплата та ремонт згідно рахунку-фактури 
№ CN-0002462 від 02 червня 2015 року ОСОБА_2 не проводилась, та не враховано висновки Науково-Дослідного інституту судових експертиз                   № 12680/15-54 від 19 серпня 2015 року та звіту № 5135/01/16 
від 21 березня 2016 року ТОВ «Сетел Груп» на замовлення 
ПAT «СГ «ТАС», відповідно до якого сума  на ремонт значно більша, ніж та, яка вказана в рахунку-фактурі № CN-0002462 від 02 червня 2015 року, яку судом першої інстанції було покладено в основу свого рішення.
 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
 
Отже, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання 
ПAT «СГ «ТАС» виконати умови договорувід 16 травня 2014 року та сплатити на користь ПАТ «ВТБ Банк» страхове відшкодування у розмірі 
32 275,94 грн у рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 17 травня 2013 року. 
Зазначене свідчить про неповне встановлення судами фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому вирішення позовних вимог, як зазначено у позові, про стягнення коштів за указаним договором на користь вигодонабувача, а решту коштів на користь позивача, розмір яких оспорюється сторонами, є взаємопов'язаними вимогами.
 
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення 
у справі, неправильно застосували норми матеріального права, порушивши норми процесуального права. Тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої 
статті 411 ЦПК України є підставою для їхнього скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити.
 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник 
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            Є.В. Синельников
 
С. Ф. Хопта
 
Ю. В.Черняк