ПОСТАНОВА
Іменем України

13 березня 2019 року 
Київ
справа №813/1998/16
провадження №К/9901/22426/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Шарапи В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції справу №813/1998/16
за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Департаменту кіберполіції Національної поліції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду прийняту 23 грудня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого судді – Сакалоша В.М., суддів: Потабенко В.А., Сасевича О.М., та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду прийняту 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді – Мікули О.І., суддів: Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,
І. Суть спору
1. У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, Департаменту кіберполіції Національної поліції України, в якому просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14 березня 2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції;
1.2. поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Департаменту кіберполіції національної поліції України;
1.3. стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
2. В обґрунтування позову зазначає, що з 13 січня 2015  року по 05 березня 2016 року  проходив службу в Збройних силах України. В період з 28 березня 2015 року по 05 березня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичні операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 
2.1. Восени 2015 року згідно поданого рапорту командуванню Збройних сил України, позивач відбув у відрядження в м. Львів для здачі тестів для вступу до Національної поліції України. Успішно здавши тести та пройшовши в лютому місяці 2016 року в           м. Києві співбесіду, наказом №156 о/с від 14 березня 2016 року позивача було прийнято на службу в поліцію та призначено на посаду, зараховано слухачем на курси первинної професійної підготовки з терміном навчання з 14 березня 2016 року по 20 липня 2016 року. 
2.2. 19 квітня 2016 року позивача було офіційно звільнено з військової служби. 
2.3. 27 червня 2016 року позивача було повідомлено, що наказом Національної поліції України №250 о/с скасовано пункт наказу Національної поліції України від 14 березня 2016 року №156 о/с у частині призначення ОСОБА_1 інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кеберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України. 
2.4. Позивач вважає вищевказаний наказ протиправний та прийнятий з порушенням норм чинного законодавства. Просить позов задовольнити повністю. 
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. Позивач з 13 січня 2015 року по 05 березня 2016 року  проходив службу в Збройних силах України. 
4. В період з 28 березня 2015 року по 05 березня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичні операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 
5. Восени 2015 року відповідно до поданого командуванню Збройних сил України рапорту, позивач відбув у відрядження в м. Львів для здачі тестів на вступ до Національної поліції України.
6. Згідно з наказом МВС України від 15 жовтня 2015 року №1251 "Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад старших інспекторів, інспекторів і спеціальних агентів інформаційних технологій міжрегіонального територіального органу Департаменту кіберполіції Національної поліції України", наказом Національної поліції України від 14 березня 2016 року №156 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Депараменту кіберполіції Національної поліції України, йому установлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 2500 грн та присвоєно спеціальне звання "лейтенант поліції".
7. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 30 березня 2016 року №78 о/с, на підставі листа Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 01 березня 2016 року №633/12/3/01-2016 "Про організацію первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників підрозділів Департаменту кіберполіції НП" та наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 30 березня 2016 року №195 "Про затвердження Положення про організацію навчального процесу на курсах первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників Департаменту кіберполіції ХНУВС" позивача зараховано слухачем центру післядипломної освіти Харківського національного університету внутрішніх справ за програмою первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників підрозділів Департаменту кіберполіції.
8. Згідно з витягом з Наказу Міністерства оборони України №110 від 19 квітня 2016 року ОСОБА_1 , заступника командира мінометної батареї по роботі з особовим складом 3 механізованого батальйону, звільнено Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №43 від 26 березня 2016 року, вважати таким, що з 19 квітня 2016 року справи та посаду здав; з 19 квітня 2016 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини.
9. 17 травня 2016 року позивач звернувся у бухгалтерію Департаменту кіберполіції для оформлення документів для виплати заробітної плати, проте зі слів бухгалтера дізнався, що його звільнено наказом Національної поліції України.
10. 16 червня 2016 року Департамент кіберполіції на запит ОСОБА_1 повідомив його, що з метою недопущення порушення Закону України "Про запобігання корупції" Національною поліцією України прийнято наказ від 20 квітня 2016 року №250 о/с, яким скасовано пункт наказу Національної поліції України від 14 березня 2016 року №156 о/с в частині призначення ОСОБА_1 інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
11. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. 
11.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14.03.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції.
11.2. Поновлено ОСОБА_1 в Національній поліції України на посаді інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України з 20 квітня 2016 року.
11.3. Стягнуто з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 10 597 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 39 коп. без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.
11.4. Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 50 коп. звернуто до негайного виконання.
11.5. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 21 коп. 
12. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при призначенні позивача на посаду інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Депараменту кіберполіції Національної поліції України жодних законодавчо встановлених застережень чи обмежень щодо ОСОБА_1 у відповідачів не було. 
13. Львівський апеляційний адміністративний суд, своєю постановою від 05 квітня 2017 року змінив постанову Львівського окружного адміністративного суду, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в такій редакції «Стягнути з Департаменту кіберполіції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 10597 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 39 коп. без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків». В іншій частині апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції. 
IV. Касаційне оскарження 
14. У касаційній скарзі Департаменту кіберполіції Національної поліції України, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
15. В обґрунтування касаційної скарги відповідач  вказує, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінку тому факту, що на момент призначення позивача на посаду поліцейського 14 березня 2016 року і під час перебування на службі в поліції, останній проходив службу у Збройних силах України, отримував грошове забезпечення та користувався усіма правами, визначеними Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що суперечить вимогам ст.66 Закону України "Про Національну поліцію" та ст.25 Закону України "Про запобігання корупції". 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
16. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів”, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі – КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
17. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
18. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII “Перехідні положення” КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
19. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Визначення публічної служби міститься у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України та означає діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
22. Закон України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
23. Відповідно до статті  47 Закону №580-VІІІ призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу. Призначення на посади курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, здійснюють керівники таких закладів.
24. Статтею 48 Закону №580-VІІІ визначено порядок призначення на посади поліцейських, а саме: призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону. 
24.1. Накази про зарахування поліцейських курсантами, слухачами денної форми навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, є підставою для звільнення таких осіб зі штатних посад, які вони займають в органах (закладах, установах) поліції. 
24.2. Випускники вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, після закінчення навчання призначаються на посади в органах (закладах, установах) поліції наказами посадових осіб поліції, зазначених у статті 47 цього Закону. 
24.3. Перед вибуттям до нового місця служби поліцейський має здати посаду: здати всю службову документацію, спеціальні засоби, зброю, матеріальні цінності, закріплені за поліцейським, не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом (закладом, установою) витягу з наказу про переміщення по службі. До зазначеного строку не зараховується час перебування поліцейського у відпустці, відрядженні, на лікарняному.
25. Відповідно до частини другої статті 56 Закону №580-VІІІ службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.
26. Згідно з частинами першою та другою статті 61 Закону №580-VІІІ  на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України "Про запобігання корупції", цим та іншими законами України. 
26.1. Не може бути поліцейським: 
1) особа, визнана недієздатною або обмежено дієздатною особою; 
2) особа, засуджена за умисне вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку; 
3) особа, яка має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої; 
4) особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав; 
5) особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією; 
6) особа, яка відмовляється від процедури спеціальної перевірки під час прийняття на службу в поліції або від процедури оформлення допуску до державної таємниці, якщо для виконання нею службових обов`язків потрібен такий допуск; 
7) особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; 
8) особа, яка втратила громадянство України та/або має громадянство (підданство) іноземної держави, або особа без громадянства; 
9) особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.
27. Відповідно до статті 66 Закону №580-VІІІ, поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю, крім науково-педагогічної, наукової або творчої.
28. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про запобігання корупції" особам, зазначеним у пункті 1 частини першій статті 3 цього Закону, забороняється: займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України; входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.
28.1. Обмеження, передбачені частиною першою цієї статті, не поширюються на депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), членів Вищої ради юстиції (крім тих, які працюють у Вищій раді юстиції на постійній основі), народних засідателів і присяжних.
29. Відповідно до статті 77 Закону №580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 
1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 
2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 
3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 
4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 
5) через службову невідповідність; 
6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 
7) за власним бажанням; 
8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 
9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 
10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 
11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
30. 25 березня 2016 року вступив у дію Указ Президента України №115/2016 "Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15". 
31. Статтею 13 Закону №580-VІІІ  визначено, що систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.
32. Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Департамент кіберполіції Національної поліції України,  затвердженого наказом Національної поліції України від 10 листопада 2015 року №85 (далі Положення №85), Департамент кіберполіції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України.
33. Згідно з пунктом 5 розділу V Положення №85 Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, інші печатки та штампи (за потреби), бланки зі своєю повною та скороченою назвами, необхідні для здійснення поточної діяльності.
34. Відповідно до пункту 7 розділу І наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.
VI. Позиція Верховного Суду
35. Матеріалами справи підтверджено, що підставою прийняття наказу Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14 березня 2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції стало призначення позивача на посаду поліцейського під час проходження служби у Збройних Силах України.
36. Разом з тим Верховний Суд зазначає, що на підставі Указу Президента України №115/2016 "Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15", наказом №43 від 26 березня 2016 року командира Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, позивача – ОСОБА_1 звільнено в запас. 
37. Також матеріалами справи встановлено, що службове розслідування за фактом "проходження служби ОСОБА_1 у Збройних силах України на час подачі документів для проходження конкурсу та призначення на посаду поліцейського" не було проведено, жодних осіб не було притягнуто до відповідальності. 
38. Верховний Суд звертає увагу,  що ОСОБА_1 відраховано зі складу слухачів Харківського національного університету внутрішніх справ з 08 червня 2016 року наказом №158 о/с від 10 червня 2016 року на підставі наказу Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с. Тобто, незважаючи на звільнення з органів поліції  наказом від 20 квітня 2016 року №250 о/с позивач до 08 червня 2016 року позивач рахувався слухачем Харківського національного університету внутрішніх справ. 
39. Судами встановлено, що при призначенні позивача на посаду інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Депараменту кіберполіції Національної поліції України та зарахуванню слухачем центру післядипломної освіти Харківського національного університету внутрішніх справ за програмою первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників підрозділів Департаменту кіберполіції, у відповідачів не було будь-яких застережень чи обмежень щодо ОСОБА_1 . 
40. Вичерпний перелік підстав звільнення зі служби в поліції визначено статтею 77 Закону №580-VІІІ.
41. Наказ Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14.03.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції не містить жодної з правових підстав, передбачених статтею 77 Закону №580-VІІІ, звільнення зі служби в поліції.
42. Верховний Суд зазначає, що на час видання відповідачем спірного наказу позивач не перебував на військовій службі, оскільки наказом №43 від 26 березня 2016 року командира Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України звільнений в запас. 
43. Також, судами з довідки Військової частини НОМЕР_2 від 21 листопада 2016 року, встановлено, що позивач в лютому та березні 2016 року грошову винагороду не отримував. 
44. Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність наказу Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14 березня 2016 року в частині призначення ОСОБА_1 та його скасування, а також поновлення порушеного права позивача шляхом його поновлення з 20 квітня 2016 року та виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
45. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
46. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
47. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
VII. Судові витрати
48. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Департаменту кіберполіції Національної поліції  - залишити без задоволення.  
2.          Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року, в не зміненої частині, та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. В. Білоус
                                                                                                                        В.М. Шарапа