Постанова
Іменем України
 
17 квітня 2019 року
м. Київ
 
справа № 405/6273/17
провадження № 61-42693св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,   Крата В.І.,                           
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_3,
відповідачі: Бобринецький районний суд Кіровоградської області, керівник апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області Гичка Олена Борисівна, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 березня 2018 року у складі судді Шевченко І. М. та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 19 липня 2018 року у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Дуковського О. Л., Карпенка О. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Бобринецького районного суду Кіровоградської області, керівника апарату суду Гички О. Б. та Територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області, у якому просила:
- визнати неправомірною відмову керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області Гички О. Б. у винесенні наказу за поданням судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області про покладення на неї (ОСОБА_3.) обов'язків додаткового помічника судді Бондаренка В. В., яка викладена в письмових відмовах від 21 лютого                   2017 року за вх. № 833/17 (на ім'я ОСОБА_3.) та за 824/17 (на ім'я судді Бондаренка В. В.); 
- скасувати наказ від 21 лютого 2017 року № 14-к керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області Гички О. Б. про її (ОСОБА_3.) звільнення відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, частин другої та третьої статті 92 Закону України                                від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», з посади помічника судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області за закінченням строку;
- поновити її на посаді помічника судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області; 
- зобов'язати керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області Гичку О. Б. винести наказ, яким покласти на неї (ОСОБА_3.) обов'язки додаткового помічника судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області на час виконання суддею Бондаренком В. В. повноважень судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області та стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації у Кіровоградській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2017 року до дня прийняття судом рішення у справі.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала помічником судді у Бобринецькому районному судді Кіровоградської області з 2008 року.
02 травня 2016 року їй повідомлено про зміну істотних умов праці (скасування державної служби і запровадження патронатної служби) у зв'язку з набранням з 01 травня 2016 року чинності законом України                     від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.
Після змін у законодавстві, суддею ОСОБА_5 було внесено подання про продовження її роботи на посаді його помічника та згідно наказу                                від 23 червня 2015 року № 32-к Бобринецького районного суду Кіровоградської області вона з 01 липня 2015 року продовжила працювати помічником судді.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 09 лютого 2017 року № 207/015-17 суддю ОСОБА_5 звільнено з посади судді Борбинецького районного суду Кіровоградської області у зв'язку з виходом у відставку.
10 лютого 2017 року вона подала заяву про закріплення її додатковим помічником судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренка В. В., який, у свою чергу, 13 лютого 2017 року подав керівнику апарату суду подання про покладення на неї обов'язків додаткового помічника судді на час виконання ним повноважень судді.
21 лютого 2017 року керівником апарату суду у задоволенні її заяви та поданні судді Бондаренка В. В. відмовлено.
21 лютого 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, частин другої, третьої статті 92 Закону України від 10 грудня                   2015 року № 889- VIII «Про державну службу» її звільнено з посади помічника судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області у зв'язку з закінченням строку (формулювання у трудовій книжці).
Посилаючись на те, що відмова керівника апарату суду є неправомірною та прийнята з порушенням законодавства, просила позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що наказ про звільнення помічника судді                 ОСОБА_3. є правомірним, звільнення судді у відставку та укладення строкового трудового договору з помічником, як додатковим помічником судді (на час виконання повноважень), стало б порушенням вимог статті 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Короткий зміст постанови апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 липня                  2018 року рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда                             від 28 березня 2018 року залишено без змін. 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що звільнення судді ОСОБА_5 є підставою для припинення трудового договору з помічником судді ОСОБА_3.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Скарга аргументована тим, що суди не з'ясували фактичних обставин справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Суди не звернули увагу на те, що вона відповідала вимогам, установленим частиною другою статті 151 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також виконала всі умови, встановлені частиною третьою статті 157 цього Закону та пункту 17 Положення про помічника судді, для виконання обов'язків додаткового помічника судді, а тому непродовження строкового трудового договору з нею є безпідставним та незаконним.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу 
Керівник апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області Гичка О. Б. подала відзив, у якому просила залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Рух справи в суді  касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області, керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області Гички О. Б., Територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області про визнання дій неправомірними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинити певні дії та витребувано справу з Ленінського районного суду міста Кіровограда.
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року вищезазначену справу призначено до розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 405/6273/17.
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року касаційне провадження у справі поновлено.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що відповідно до наказу від 02 квітня 2008 року № 37 ОСОБА_3 переведена на посаду помічника судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області з посади секретаря цього суду.
04 травня 2016 року ОСОБА_3 письмово повідомлено про зміну істотних умов праці у зв'язку з набранням з 01 травня 2016 року чинності Закону України «Про державну службу».
01 червня 2016 року ОСОБА_3 письмово попереджена про зміни в організації праці та істотних умов та ознайомлена під підпис зі штатним розписом, затвердженим 31 травня 2016 року, зі зміною істотних умов праці та продовженням роботи на умовах патронатної служби на час повноважень судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 погодилась.
У зв'язку з подачею суддею ОСОБА_5. заяви про відставку,  09 лютого 2017 року позивач подала керівнику апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області заяву про закріплення її, як додаткового помічника судді, за суддею Бондаренком В. В.
13 лютого 2017 року суддею Бондаренком В. В. подано керівнику апарату суду подання про покладення на помічника судді ОСОБА_3. обов'язків додаткового помічника судді на час виконання ним повноважень судді.
21 лютого 2017 року керівником апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області відмовлено у задоволенні подання судді та надано відповідь помічнику судді ОСОБА_3. на її заяву від 09 лютого                          2017 року.
21 лютого 2017 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшло рішення Вищої ради правосуддя від 09 лютого 2017 року № 207/0/15-17 про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.
Наказом голови Бобринрецького районного суду від 21 лютого 2017 року відраховано ОСОБА_5 з посади судді зазначеного суду
Наказом від 21 лютого 2017 року № 14-к ОСОБА_3 звільнено з посади помічника судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що відмова керівника апарату суду про призначення її додатковим помічником судді Бондаренка В. В. є неправомірною та прийнята з порушенням законодавства, оскільки вона відповідала вимогам, установленим частиною другою статті 151 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», виконала всі умови, встановлені частиною третьою статті 157 цього Закону та пункту 17 Положення про помічника судді, для виконання обов'язків додаткового помічника судді. У зв'язку з цим, просила зобов'язати керівника апарату суду винести наказ, яким покласти на неї обов'язки додаткового помічника судді на час виконання обов'язків суддею Бондаренком В. В.
Заперечуючи проти позову, керівник апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області посилалась на те, що на момент укладення трудового договору та після змін у законодавстві щодо проходження служби помічниками суддів,  ОСОБА_3 була ознайомлена з правовими підставами укладення трудового договору між нею та судом і строком його дії. 
ОСОБА_6 перебувала у трудових відносинах з Бобринецьким районним судом Кіровоградської області, підставою яких було подання судді ОСОБА_5 та наказ про виконання обов'язків помічника саме судді ОСОБА_5 21 лютого 2017 року був винесений наказ про відрахування зі штату судді ОСОБА_5, тому припинення трудових відносин із суддею є підставою для припинення трудового договору з помічником судді.
Крім того, зазначала, що на момент виникнення спірних правовідносин судді Бондаренка В. В. за його поданням був призначений основний помічник на підставі наказу від 04 травня 2016 року, а  на момент звернення позивача з цим позовом (30 жовтня 2017 року) сплинув п'ятирічний термін (22 серпня 2017 року) на право здійснення правосуддя суддею                     Бондаренком В. В.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права
Згідно з вимогами частини 1 та 3 статті 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (далі - Закон № 2453, чинний на час виникнення спірних правовідносин) кожний суддя суду загальної юрисдикції має помічника, статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України від 25 березня 2011 року№ 14 (далі - Положення).
Відповідно до пункту 7 Положення судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.
За приписами пункту 19 Положення помічник судді може бути звільнений з посади з дотриманням вимог законодавства про працю та Закону України «Про державну службу» на підставі заяви про звільнення за власним бажанням або за мотивованим поданням судді, а у випадку тривалої відсутності судді (тривале відрядження, відсторонення судді від посади, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною тощо) - за наказом керівника апарату відповідного суду.
У разі припинення повноважень судді відповідного суду помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.
Таким чином, виходячи з буквального тлумачення наведених вимог законодавства, що були чинними на час спірного звільнення, підставами для звільнення помічника судді є: заява про таке звільнення за власним бажанням, мотивоване подання судді, тривала відсутність судді та/або припинення повноважень судді, помічником якого він є.
З набуттям чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 899-УІІІ (далі - Закон № 899-УІІІ) до посад патронатної служби  належать, у тому числі, помічники суддів.
Згідно вимог частини 2 цієї статті Закону (тут і далі - в редакції, чинній на час звільнення) працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.
Частиною 3 зазначеної статті Закону № 899-УІІІ визначено, що трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.
Згідно з частиною четвертою статті 92 Закону України «Про державну службу» на працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41-43-1, 49-2 КЗпП України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.
Згідно частиною четвертою статті 149 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівників апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарні стягнення.
Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд,  встановивши, що станом на 21 лютого 2017 року припинилися повноваження судді, помічником якого на підставі подання була  ОСОБА_3, зробив обґрунтований висновок про те, що оспорюваний наказ про її звільнення відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, частинам 2, 3 статті 92 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, пункту 19 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції. 
Посилання у скарзі на те, що пункт 17 Положення про помічника судді гарантував помічникам, судді яких залишились без повноважень, звільнилися, надає можливість продовжувати перебувати на посаді, колегія суддів відхиляє, оскільки порядок, підстав і умови припинення трудового договору мають чітко окреслений правовий характер. 
Крім того, пункт 17 Положення про помічника судді не містить посилання на вимоги до подання судді на призначення додаткового помічника.
Також у штатному розписі Бобринецького районного суду Кіровоградської області не було передбачено таку посаду, як додатковий помічник судді.
Інші аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня   2017 року. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.  
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,  § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 березня               2018 року та постанови апеляційного суду Кіровоградської області                            від 19 липня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3  залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 березня                  2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області                           від 19 липня 2018 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко     В. І. Журавель
| В. М. Коротун
| В. І. Крат