Постанова
Іменем України
14 березня 2019 року
м. Київ
справа №758/2382/16-ц 
 
провадження №61-32510св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 
відповідач - ОСОБА_4,
третя особа - приватне акціонерне товариство «Інформаційні комп'ютерні системи»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у складі судді Зарицької  Ю. Л.  та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 
2017 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., 
Немировської О. В.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - приватне акціонерне товариство «Інформаційні комп'ютерні системи», про стягнення заборгованості.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у справі призначено судову економічну експертизу, провадження у справі зупинено.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року дану цивільну справу повернуто до Подільського районного суду м. Києва для постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги 
ПАТ «Промінвестбанк» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року в частині призначення експертизи в силу статті 293 ЦПК України.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року в частині зупинення провадження у справі залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва 
від 13 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року,посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що постановляючи 03 квітня 2017 рокуухвалу  про повернення справи до суду першої інстанції для виконання вимог ухвали статті 293 ЦПК України, апеляційний суд не врахував, що призначення судової експертизи - це спосіб забезпечення доказів у справі, а цивільним процесуальним законом передбачено можливість оскарження ухвали про забезпечення доказів, а відтак, висновок апеляційного суду про наявність підстав для повернення справи до суду першої інстанції є необґрунтованим.
Касаційна скарга також містить посилання на те, що, суд призначив у справі експертизу, проте не врахував наявність двох рішень Господарського суду 
м. Києва у справах №910/28668/15 та №910/27307/15, в яких встановлено розмір заборгованості. Крім того, призначення експертизи потягло зупинення провадження у справі, що призвело до затягування строків розгляду справи.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 
2017 року повернуто особі, яка її подала, оскільки подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Відкрито касаційне провадження у справі на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва  від 19 квітня 2017 року, справу витребувано з суду першої інстанції.
З наведеного слідує, що предметом касаційного розгляду є ухвала Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва  від 19 квітня 2017 року в частині зупинення провадження у справі.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 
2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Доводи заперечень ОСОБА_4 зводяться до того, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального закону, суд діяв у межах, наділених процесуальним законом повноважень.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
З обставин справи слідує, що у справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у стягненні заборгованості за кредитним договором.
З метою з'ясування правильності нарахування відсотків, пені тобто  визначення розміру заборгованості відповідача перед позивачем за  клопотанням відповідача у справі призначено судово-економічну експертизу.
У пункті 4 частини першої статті 201 ЦПК України, чинній на момент вчинення процесуальної дії, визначено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Встановивши, що для правильного вирішення спору у справі слід призначити судову експертизу, без її результатів розгляд є неможливим, суд прийшов вірного висновку про зупинення провадження у справі до  отримання висновків експертизи.
Суд вірно застосував пункт 4 частини першої статті 201 ЦПК України, чинній на момент вчинення процесуальної дії. 
Посилання в касаційній скарзі на те, що зупинення провадження у справі  призведе до затягування розгляду справи, були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який їх обґрунтовано спростував. Ці доводи не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права.
Доводи касаційної скарги стосовно позбавлення апеляційним судом заявника права на судовий захист, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав, визначених процесуальним законом, для повернення поданої заявником апеляційної скарги у зв'язку з неусуненням вказаних судом недоліків. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 
2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 
2017 року в частині зупинення провадження у справі залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                        В. С. Висоцька
        В. В. Пророк
        І. М. Фаловська