ПОСТАНОВА
Іменем України

26 березня 2019 року 
Київ
справа №817/2789/13-а
адміністративне провадження №К/9901/458/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Олендера І.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 (головуючий суддя - Шевчук С.М., судді: Майор Г.І., Одемчук Є.В.) у справі №817/2789/13-а за позовом Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради до Державної податкової інспекції у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

встановив:
Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у місті Рівному) від 05.02.2013 №0000831541.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.08.2013 в позові відмовлено.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено.
Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ДПІ у місті Рівному оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 та залишити в силі постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20.08.2013.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у  місті Рівному посилається на те, що наявні в матеріалах справи квитанції №2 від 18.01.2013 сформовані податковим органом щодо додатків до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень               2012 року, однак станом на 18.01.2013 та 21.03.2013 відсутні докази прийняття податковим органом податкової декларації до органів державної податкової служби. 

Позивач не скористався своїм правом та не надав заперечення на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у  місті Рівному проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2012 року, за наслідками якої складено акт від 31.01.2013 №23/15-200/05517742, в якому відображено висновок про порушення Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49 розд. ІІ, пункту 203.1 статті 203 розд. V ПК України не подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2012 року (граничний строк подання - 21.01.2013).
На підставі акта перевірки від 31.01.2013 №23/15-200/05517742 ДПІ у місті Рівному прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.02.2013 №0000831541 про застосування штрафу  в розмірі 170,00грн.
Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.
Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
За змістом пункту 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.
Згідно з пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Враховуючи вищенаведені законодавчі норми, останнім днем подання податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року є 20.01.2013, однак оскільки цей день припадав на неділю, згідно з пунктом 49.20 статті 49 Податкового кодексу України, останнім днем є 21.01.2013.  
Відповідно до приписів пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України  податкова декларація може бути подана засобами електронного зв'язку в електронній формі.
16.10.2009 між позивачем та ДПІ у місті Рівному укладено договір про визнання електронних документів №206. 
Статтею 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Порядок подання платником податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку визначений у розділі ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233. У додатку 1 до цієї Інструкції міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.
Пунктом 7.4 Інструкції №233 передбачено, що перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. 
Відповідно до п. 7.7 названої Інструкції №233 датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.
Судами встановлено, що 18.01.2013 о 08:57:42 до центрального рівня Державної податкової служби України було доставлено засобами електронного зв'язку податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за грудень 2012року разом з додатками, що підтверджується квитанцією №1 від 18.01.2013. При цьому, відправка декларації та додатків  засобами електронного зв'язку здійснюється єдиним файлом.
Відповідно до приписів пунктів 7.4 та 7.7 Інструкції №233 датою та часом надання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року в електронному вигляді до органів ДПС є 08:57:42 18.01.2013.
Судом апеляційної інстанції обґрунтовано відхилено доводи податкового органу, що підтвердженням обставин щодо неподання податкової декларації є другі квитанції у яких відображено, що до районного рівня Державної податкової служби України було доставлено лише додатки до декларації за грудень 2012року, то відповідно до п. 7.5 Інструкції №233 друга квитанція є документом, що підтверджує прийняття податкових документів платника до бази даних ДПС.
Таким чином, друга квитанція є лише документом який підтверджує обставини щодо прийняття надісланої податкової звітності до бази даних ДПС. Відтак, друга квитанція не є документом, що підтверджує або спростовує обставини щодо надіслання чи не надіслання платником податків податкової звітності до органу ДПС. 
Наведені обставини свідчать про те, що в межах законодавчо встановленого строку, позивачем було подано податкову декларацію за грудень 2012 року, підтвердженням чого є квитанція №1, що свідчить про необґрунтованість застосування штрафу згідно спірного податкового повідомлення-рішення.
Отже, рішення суду апеляційної  інстанції про задоволення позовних вимог є правильним та підлягає залишенню без змін.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судом апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 І.Я.Олендер ,
Судді Верховного Суду