ПОСТАНОВА
Іменем України

10 квітня 2019 року 

м. Київ
справа №554/3414/17
провадження №К/9901/2604/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П., 

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області 
на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2017 (суддя Микитенко В.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 (колегія у складі суддів Григорова А.М., Подобайло З.Г., Тацій Л.В.)
у справі № 554/3414/17 
за позовом ОСОБА_2 
до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області 
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила: 
- визнати протиправними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахуванні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 та з 01.12.2016 в розмірі 90% розміру винагороди судді, який працює на відповідній посаді в Апеляційному суді Полтавської області, згідно з довідками вказаного суду без обмеження граничного розміру.
2. Позовні вимоги мотивовані незаконністю дій відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 08.06.2016 та з 01.12.2016, а також обмеженням такої виплати 80% розміру винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
3. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017, позов задоволено:
- визнано протиправними дії та скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26.05.2017 № 36 щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи в органах прокуратури з 29.06.1987 по 13.06.1988 та з 28.03.1990 по 01.04.1998, а також половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяців з 01.09.1977 по 01.07.1981;
- зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 08.06.2016 та з 01.12.2016 в розмірі 90 % розміру винагороди судді, який працює на відповідній посаді в Апеляційному судді Полтавської області, згідно з довідками Апеляційного суду Полтавської області без обмеження його граничного розміру.
4. У касаційній скарзі Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 згідно з постановою Верховної Ради України від 07.10.2010 та наказу голови Апеляційного суду Полтавської області від 04.11.2010 була звільнена з посади судді Апеляційного суду Полтавської області у відставку, перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
6. До стажу роботи, що дає право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2, як судді у відставці, органом Пенсійного фонду України не зараховано стаж роботи позивача в органах прокуратури з 29.06.1987 по 13.06.1988 та з 28.03.1990 по 01.04.1998, а також половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяців з 01.09.1977 по 01.07.1981.
7. На неодноразові звернення ОСОБА_2 Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області листом від 19.01.2017 та рішенням від 26.05.2017 №36 відмовляло в перерахунку довічного грошового утримання судді з 01.12.2016 з урахуванням зазначених вище періодів роботи позивача та виходячи із підвищеного заробітку працюючого на відповідній посаді.
8. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що стаж роботи позивача в органах прокуратури, а також половина строку навчання в юридичному інституті підлягають включенню до стажу роботи позивача, що дає право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
10. З огляду на зазначене суди дійшли висновку про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 та з 01.12.2016 в розмірі 90% розміру винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. У касаційній скарзі відповідач наголошує, що відповідно до статті 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відтак стаж роботи позивача в органах прокуратури, а також половина строку навчання в юридичному інституті не підлягають включенню до стажу роботи на посаді судді.
12. Крім того, зазначає, що розмір довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2017 по 04.01.2017 обмежується 10740 грн. відповідно до діючого на той час закону.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
14. На час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (05.11.2010) діяла ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453; в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за змістом якої судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.
Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
15. Ст. 131 Закону № 2453 передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
16. Водночас, відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
17. До набрання чинності Законом № 2453-VI спірні правовідносини, зокрема, регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).
18. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.
19. Абзацом 2 ч. 4 цієї статті Закону № 2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
20. Згідно з п. 3^1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (чинної на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
21. Аналіз зазначених норм свідчить, що до стажу роботи позивача, що дає право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає врахуванню також і стаж роботи в органах прокуратури.
22. Також оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, то до стажу роботи, який дає судді право на відставку, а відтак і на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.
23. Отже, до загального стажу роботи позивачки, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (17 років 07 місяців 06 днів), роботу в органах прокуратури (старший помічник прокурора, прокурор) з 29.06.1987 по 13.06.1988 та з 28.03.1990 по 01.04.1998 (11 місяців 15 днів + 8 років 4 дні = 8 років 11 місяців 19 днів) та половину терміну навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1977 по 01.07.1981 (1 рік 11 місяців).
24. Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, періоду роботи в органах прокуратури та половина терміну навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
25. Відтак суди дійшли правильного висновку про зобов'язання органу Пенсійного фонду України включити до стажу ОСОБА_2, що дає право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи в органах прокуратури, а також половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського.
26. Оскільки стаж роботи позивача, який дає право одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, становить більше, ніж 25 років, то це, в свою чергу, дає ОСОБА_2 право на призначення їй щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.
27. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 19.06.2018 у справі №243/4458/17 та у постанові від 13.11.2018 у справі № 310/7934/16-а і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від них. 
28. Щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 та з 01.12.2016 в розмірі 90% розміру винагороди судді, який працює на відповідній посаді, слід зазначити наступне.
29. Як зазначалось вище (п. 14 даного судового рішення), на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (05.11.2010) діяв Закон №2453-VI.
30. Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII внесено зміни до Закону №2453-VI, відтак останній викладено в новій редакції. Зокрема, в новій редакції викладено й ст. 141 Закону №2453-VI, яка регулювала питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
31. Згодом положення ст. 141 Закону № 2453, зокрема її ч. 3, Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
32. Керуючись ч. 2 ст. 70 Закону України „Про Конституційний Суд України, Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: ч. 3 ст. 141 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 Закону 2453-VІ до внесення змін Законом № 213-VIII, тобто у редакції Закону України „Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».
33. Саме з наведеної дати (08.06.2016) у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 2453-VІ, відтак суди дійшли обґрунтованого висновку про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016.
34. Після набрання законної сили Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) положеннями ч. 4 ст. 142 цього Закону також передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
35. На підставі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.12.2016 було підвищено розмір мінімальної заробітної плати та з цієї ж дати, як наслідок, підвищилась заробітна плата судді - грошове утримання судді, який працює на відповідній посаді, тому у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
36. Колегія суддів зазначає, що ні Закон № 2453, ні Закон № 1402-VIII не визначають процедуру здійснення перерахунку такого утримання.
37. Відтак, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосувати норми ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
38. Як встановлено, з 05.11.2010 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці згідно з Законом № 2453.
39. Також суд дійшов висновку (п. 26 даного судового рішення), що зазначене щомісячне довічне грошове утримання підлягає виплаті у розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, оскільки має стаж роботи судді більше, ніж 25 років.
40. За таких обставин, оскільки з 01.12.2016 підвищилась заробітна плата судді, який працює на відповідній посаді, то, в даному випадку, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач отримав також з 01.12.2016, виходячи з розміру - 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді, про що обґрунтовано вказали суди попередніх інстанцій.
41. Водночас слід зазначити, що 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VI, яким, зокрема, внесено зміни до Закону № 1402-VIII, а саме, п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень доповнено абз. 3, відповідно до якого тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
42. У свою чергу Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 № 1798-VIII, який набрав чинності 05.01.2017, п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII викладено в новій редакції та в ній відсутнє таке обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
43. Таким чином, з 01.01.2017 по 04.01.2017 були чинними обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого не міг перевищувати 10740 грн.
44. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 (справа № 686/6637/17) і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від них.
45. За таких обставин, не має правових підстав визнавати протиправною відмову відповідача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2017 по 04.01.2017, виходячи з обмеження у 10740 грн. та, відповідно, зобов'язувати його здійснювати перерахунок за цей період без будь-яких обмежень, відтак слушними є відповідні доводи відповідача.
46. Отже, оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині вказані судові рішення слід залишити без змін.
47. Відтак, задовольняючи повністю позовні вимоги, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права.
48. Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
49. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в частині задоволених вимог за період з 01.01.2017 по 04.01.2017 та прийняття нового рішення в цій частині вимог про відмову у задоволенні позову. В іншій частині оскаржувані судові рішення слід залишити без змін 
50. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - задовольнити частково.
2. Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 у справі №554/3414/17 - скасувати в частині визнання протиправними дій та зобов'язання Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% розміру винагороди судді, який працює на відповідній посаді в Апеляційному судді Полтавської області, згідно з довідками Апеляційного суду Полтавської області без обмеження його граничного розміру, за період з 01.01.2017 по 04.01.2017. Ухвалити у справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
3. В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 у справі №554/3414/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Т.О. Анцупова

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб