П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
29 січня 2019 року     
м. Київ                                                          
Справа № П/800/577/17
Провадження № 11-331заі18                
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С., 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року (судді Хохуляк В. В., Васильєва І. А., Пасічник С. С., Ханова Р. Ф., Юрченко В. П.) у справі № 800/577/17 за позовом ОСОБА_3 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія) про визнання протиправним і скасування рішення та
ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до КДКП, у якому просив визнати протиправним та скасувати її рішення від 15 листопада 2017 року № 270дп-17 «Про накладення дисциплінарного стягнення на заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3». 
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що перевірка в межах дисциплінарного провадження є неповною, оскільки не було з'ясовано всіх фактичних обставин вчинення дисциплінарного проступку; відомості, отримані внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відеоконтролю), не можуть бути доказами в дисциплінарному провадженні; КДКП використано як довід негативний суспільний резонанс, зокрема негативні публікації в засобах масової інформації, мережі Інтернет, що за висновком відповідача завдало суттєвої шкоди авторитету прокуратури, однак не перевірено, чи такі публікації мають відношення до позивача та відповідають дійсності; спірне рішення щодо позивача КДКП сформовано на підставі припущень і без достатніх підстав для притягнення до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності; КДКП рішення про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів прокуратури прийнято передчасно, без належного з'ясування обставин події, у зв'язку з якою проводилось розслідування; матеріали негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути доказами лише в межах кримінального провадження та відповідно до вимог статті 255 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) повинні бути невідкладно знищені, їх використання з метою, не пов'язаною з кримінальним провадженням, забороняється; під час винесення рішення Комісія не взяла до уваги пояснення позивача, працівників прокуратури та характеристику з місця роботи ОСОБА_3, отже, рішення ґрунтується виключно на поясненнях ОСОБА_4
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
На підставі підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) матеріали позовної заяви ОСОБА_3 02 січня 2018 року передані на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 20 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовив.
Не погодившись із постановленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_3 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що Комісія мала діяти в межах службового розслідування і брати до уваги тільки факти, які можуть свідчити про наявність або відсутність у діях прокурора складу дисциплінарного проступку та ступінь його вини, а, врахувавши наявні в матеріалах кримінального провадження докази, Комісія вийшла за межі своєї компетенції та надала суду недопустимі докази; відомості, отримані внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не можуть бути доказами в дисциплінарному провадженні; рішення КДКП та суду ґрунтуються в основному на доказах, які були здобуті виключно у кримінальному провадженні. Крім того, позивач зазначив, що з огляду на установлені судом обставин справи дії ОСОБА_4, за заявою якого було зареєстровано кримінальне провадження, а також надані ним пояснення містять ознаки провокації хабара. На думку скаржника,суд при викладенні обставин щодо порушення норм Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) та положень Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123 (далі - Кодекс професійної етики), не надав правової оцінки поясненням позивача на засіданні КДКП, поясненням прокурорів Прокуратури Тернопільської області, а також відсутності в матеріалах службової перевірки пояснень осіб, про яких указував у своїх заявах ОСОБА_4; при винесенні рішення суд не взяв до уваги обставин, що пом'якшують відповідальність позивача. 
На підставі викладеного скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
05 травня 2018 року до Великої Палати Верховного Суду від КДКП надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначив, що рішення суду першої інстанції від 20 лютого 2018 року є законним і обґрунтованим. Суд при розгляді вказаної справи зробив правильний висновок про те, що рішення Комісії від 15 листопада 2017 року № 270-дп17 щодо притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури прийняте на підставі приписів законодавства, в межах наданих повноважень та з додержанням відповідної процедури. 
У відзиві також указується, що позивач грубо порушив правила прокурорської етики, оскільки проігнорував етичні норми, що є основоположними нормами поведінки прокурора. Допущення подібної поведінки підриває авторитет самого прокурора, органів прокуратури, а також держави в цілому, оскільки прокурори при здійсненні своїх повноважень представляють державу. Такі дії призводять до зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти. 
У відповіді на відзив позивач указав на те, що спірне рішення прийнято з порушенням принципів, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), зокрема принципів незалежного та безстороннього розгляду, юридичної визначеності та презумпції невинуватості. На думку позивача, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не спростував викладених у ній обставин, а отже, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню. 
ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання 05 червня, 04 вересня, 20 листопада 2018 року та 29 січня 2019 року не з'явився.
Представник відповідача 29 січня 2019 року подав до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.
За таких обставини на підставі пункту 2 частини першої статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані на противагу їм аргументи відповідача, перевіривши матеріали справи, ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення цієї скарги.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 працював в органах прокуратури з травня 2003 року. Наказом прокурора Тернопільської області від 15 грудня 2015 року № 1224-к ОСОБА_3 призначений заступником керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області. Присягу працівника прокуратури склав 08 лютого 2011 року. Дисциплінарних стягнень не має. Заохочувався прокурором Тернопільської області.
12 вересня 2017 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокурора Тернопільської області Перча В. О. про вчинення заступником керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 дисциплінарного проступку. 
Підставами для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарній сказі зазначено: порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (пункти 4, 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII).
Автоматизованою системою розподілу дисциплінарну скаргу розподілено члену Комісії ОСОБА_5, який рішенням від 18 вересня 2017 року відкрив дисциплінарне провадження щодо заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3
25 жовтня 2017 року за результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження № 11/2/4-402дс-173дп-17 стосовно заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 член КДКП ОСОБА_5 склав висновок, у якому зазначив, що в ході перевірки дисциплінарна скарга прокурора Тернопільської області в частині вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, не знайшла свого підтвердження. У висновку також указано, що факт вчинення ОСОБА_3 кримінального та (або) корупційного правопорушення не встановлений вироком суду, у зв'язку із чим неможливо вирішити питання про дисциплінарну відповідальність ОСОБА_3 за пунктом 5 частини першої статті 43 вказаного Закону. Водночас член КДКП ОСОБА_5 дійшов висновку про вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, а саме одноразового грубого порушення правил прокурорської етики, які дискредитують його як працівника прокуратури, шкодять авторитету органів прокуратури, у зв'язку із чим запропонував притягнути його до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
На засіданні Комісії 15 листопада 2017 року ОСОБА_3 пояснив, що жодних дій, спрямованих на вимагання коштів від підлеглих, не вчиняв. Зауважив, що в березні поточного року ОСОБА_4 попросив його передати конверт до Прокуратури Тернопільської області, який він повернув ОСОБА_4 Позивач висловив прохання не застосовувати до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів прокуратури як занадто суворе.
Заслухавши члена КДКП (доповідача) ОСОБА_5, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6, заступника начальника відділу роботи з кадрами Прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7, дослідивши дисциплінарну скаргу та матеріали дисциплінарної справи, висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора, Комісія рішенням від 15 листопада 2017 року № 270дп-17 притягнула заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та наклала на нього стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури стали обставини, встановлені під час проведення службового розслідування, а саме: вчинення ОСОБА_3дій, що виразилися в порушенні Кодексу професійної етики, які дискредитують його як працівника прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, що є підставою для дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні КДКП, ОСОБА_3 упродовж листопада 2016 року - січня 2017 року неодноразово схиляв прокурора Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 до передачі грошових коштів.
Зокрема, з наданих Комісії органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження № 42016000000003698 установлено, що 30 січня 2017 року близько 11 год 09 хв у службовому кабінеті заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 грн.
Обставини вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку підтверджуються: матеріалами службового розслідування, проведеного на підставі наказу прокурора Тернопільської області від 01 серпня 2017 року № 72; відповіддю на запит члена Комісії, який проводив перевірку, до Прокуратури Тернопільської області від 29 вересня 2017 року № 11/643вих.; відповіддю на запит члена Комісії, який проводив перевірку, до Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України від 26 вересня 2017 року № 25/3-49вих.17; поясненнями прокурора ОСОБА_4.
Наказом прокурора Тернопільської області від 05 грудня 2017 року № 878к за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики позивача звільнено із займаної посади.
Вважаючи оскаржуване рішення КДКП незаконним, ОСОБА_3 звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду керувався тим, що Комісія правильно встановила наявність дисциплінарного проступку (одноразове грубе порушення норм прокурорської етики) заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 Суд погодився з висновком КДКП про те, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок є несумісним з подальшим зайняттям ним будь-якої посади в органах прокуратури. 
ВеликаПалата Верховного Суду вважає обґрунтованими ці висновки суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора врегульовано Законом № 1697-VII. 
На підставі частини першої статті 44 вказаного Закону дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.
Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
Частинами четвертою та десятою статті 46 Закону № 1697-VII визначено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки. Член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Комісії. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з'явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з'явився на засідання повторно. Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Комісія. 
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п'ята статті 47 Закону № 1697-VII).
Як убачається з матеріалів дисциплінарного провадження № 11/2/4-402дс-173дп-17, листом від 25 жовтня 2017 року № 11/2/4-402дс-173дп-17-2619вих-17 Комісія повідомила позивача про дату, час та місце засідання, на якому здійснюватиметься розгляд складеного висновку. У вказаному листі позивачу роз'яснено надані йому права як учаснику дисциплінарного провадження. Разом із цим листом на адресу позивача направлено копію дисциплінарної скарги на 2 арк. та висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора на 16 арк. 
Позивач прибув на засідання КДКП, під час якого надав відповідні пояснення.
Отже, оскаржуване рішення Комісії прийнято з дотриманням права ОСОБА_3 на участь у прийнятті цього рішення.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що визначальним у вирішенні цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Частиною першою статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі види дисциплінарних стягнень: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.
Відповідно до частини третьої статті 48 указаного Закону при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття КДКП оскаржуваного рішення стали обставини, встановлені за результатами проведення службового розслідування з приводу можливої недоброчесності заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та достовірності декларування ним майна.
Зокрема, у висновку від 31 серпня 2017 року, складеному за результатами проведеного службового розслідування, зазначено, що ОСОБА_3упродовж листопада 2016 року - січня 2017 року неодноразово схиляв прокурора Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 до передачі йому грошових коштів. При цьому 30 січня 2017 року близько 11 год 09 хв у службовому кабінеті заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 грн.
Аналогічні твердження містяться у висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора від 25 жовтня 2017 року № 11/2/4-402дс-173дп-17, складеному членом КДКП ОСОБА_5 за результатами перевірки обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі прокурора Тернопільської області. Також у висновку зазначено, що допущення подібної поведінки підриває авторитет самого прокурора, органів прокуратури, а також держави в цілому, оскільки прокурори при здійсненні своїх повноважень представляють державу. Такі дії призводять до зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти.
Дослідивши зібрані в ході дисциплінарного провадження матеріали, КДКП дійшла висновку, що факт вчинення ОСОБА_3 кримінального та (або) корупційного правопорушення не встановлено вироком суду, що виключає наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, а саме за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури до того часу, доки його вина не буде встановлена обвинувальним вироком суду. Натомість Комісія зробила висновок про те, що ОСОБА_3 вчинив дисциплінарний проступок - одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури. 
Статтею 18 Кодексу професійної етики визначено, що працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих, передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності. Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. 
Згідно зі статтею 27 Кодексу професійної етики у відносинах з підпорядкованими працівниками керівники всіх рівнів мають поєднувати принциповість та вимогливість з повагою та доброзичливістю, не допускати грубощів та приниження людської гідності. Керівний склад органів прокуратури повинен: бути справедливим і об'єктивним в оцінці роботи підпорядкованих працівників, використовуючи їх моральне і матеріальне стимулювання, у тому числі щодо їхнього просування по службі; не спонукати працівників до виконання доручень, які виходять за межі їх службових обов'язків, вчинення протиправних дій, не допускати необґрунтованого притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення, створення перешкод у просуванні по службі, фактів необ'єктивного підходу до оцінки їх професійних, ділових та особистих якостей; сприяти утвердженню в колективах товариської взаємодопомоги, позитивного морально-психологічного клімату.
Аналогічні приписи містяться й у Кодексі професійної етики, затвердженому Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року.
Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та викладення основних обов'язків та прав прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь і гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.
Відповідно до пункту 2.1 наказу Генерального прокурора України від 22 вересня 2014 року № 17гн «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України» (втратив чинність згідно з наказом Генерального прокурора України від 07 червня 2017 року № 167) до ганебних вчинків, скоєних прокурорами чи слідчими, слід відносити кримінальні, корупційні правопорушення, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури.
Отже, для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс. При цьому обов'язкова наявність судового рішення, яким би було визнано особу прокурора винною у вчиненні кримінального правопорушення, склад якого передбачав би відповідні діяння, не є умовою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
Факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів від підлеглого працівника, внаслідок чого відкрито кримінальне провадження стосовно позивача, компрометує звання працівника прокуратури, підриває авторитет органів прокуратури в цілому та викликає негативний громадський резонанс.
Зазначені вище правові положення у сукупності з обставинами, встановленими в межах дисциплінарного провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, а саме одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.
Усупереч доводам скаржника, обставини вчинення ним дисциплінарного проступку підтверджуються не лише копіями матеріалів кримінального провадження № 42016000000003698, наданих Комісії органом досудового розслідування, що відповідає положенням частини першої статті 222 КПК України, а й матеріалами службового розслідування, проведеного на підставі наказу прокурора Тернопільської області від 01 серпня 2017 року № 72, поясненнями прокурора ОСОБА_4. та іншими матеріалами дисциплінарної справи.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов'язків цивільного характеру.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення КДКП про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури прийняте у спосіб, на підставі та в межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач   О. С. Золотніков 
 
Судді:                             Н. О. Антонюк   Н. П. Лященко
 
                                      С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
 
                                      В. В. Британчук Л. І. Рогач
 
                                      Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
 
                                      В. І. Данішевська   О. М. Ситнік 
 
                                      В. С. Князєв В. Ю. Уркевич
 
                                      Л. М. Лобойко   О. Г. Яновська