Постанова                                                   
Іменем України
21 лютого 2019 року 
м. Київ
справа № 545/95/18
провадження № 51-5844км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 2 лютого 
2018 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 
12 січня 2018 року між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_6 .
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Магдебурга (Німеччина), жителя Полтавської області, такого, що не має судимості на підставі ст. 89 Кримінального кодексу України (далі – КК України), 
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України суд поклав на ОСОБА_7 такі обов`язки:періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;  повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з  уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання щодо речових доказів. Зокрема, суд ухвалив знищити 
чотири частини полімерних пляшок з нашаруванням речовини коричневого кольору на внутрішніх поверхнях, дрібнозернисту речовину сірого кольору, речовину рослинного походження зеленого кольору, рослини зеленого кольору, металеве сито із залишками речовини рослинного походження зеленого кольору, які передано до камери зберігання речових доказів Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області. 
Не погодившись із рішенням суду в частині вирішення питання щодо речових доказів, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити вирок місцевого суду, а саме прийняти рішення про повернення власнику ОСОБА_7 двох револьверів, пістолета, трьох мобільних телефонів «Нокіа», парика коричневого кольору, трьох хокейних масок, гаманця з чотирьма купюрами номіналом по 50 грн кожна, гумової маски.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , поданою в інтересах ОСОБА_7 , на вирок місцевого суду. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати,а справу направити на розгляд до суду апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, порушив норми статей 9, 24, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) та конституційне право на оскарження судового рішення.
 
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 просив закрити кримінальне провадження.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За ч. 4 ст. 399 КПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК України.
Доводи захисника про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає загальним засадам кримінального провадження, визначеним кримінальним процесуальним законом, та основним засадам судочинства, передбаченим
п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є безпідставними. 
Як убачає колегія суддів, вирок Полтавського районного суду від 2 лютого 
2018 року відповідає положенням статей 474, 475 КПК України та був ухвалений з дотриманням особливостей, передбачених ст. 469 КПК України. 
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Як видно з матеріалів провадження, в укладеній угоді ОСОБА_7 було роз`яснено обмеження права на оскарження вироку (а.с. 12).
З апеляційної скарги суд убачає, що захисником ОСОБА_6 оскаржується вирок на підставі угоди про визнання винуватості у зв`язку з невирішенням судом першої інстанції долі речових доказів, що не передбачено п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України.
Отже, апеляційний суд правильно відмовив у відкритті провадження захиснику ОСОБА_6 , оскільки судове рішення оскаржено виключно на підставах, на яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК України.   
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції не є таким, що суперечить нормам процесуального права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Згідно з нормами п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
За таких обставин слід зазначити, що питання, про яке йдеться у касаційній скарзі, може бути вирішено в порядку, передбаченому розділом VIII«Виконання судових рішень» КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 
ст. 537 КПК України.
З урахуванням наведеного істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено, а отже касаційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2018 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7  – без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                ОСОБА_3