Постанова
Іменем України
 
10 квітня 2019 року
м. Київ
 
справа № 127/27333/16-ц
провадження № 61-663св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),   Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач - міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора № 15»,
відповідачі: виконавчий комітет Вінницької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора       № 15» на рішення Апеляційного суду Вінницької області, у складі колегії суддів: Кучевського П. В., Голоти Л. О., Рибчинського В. П., від 29 листопада 2017 року.
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора № 15» (далі - МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15») звернулось до суду із позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про скасування рішення і свідоцтва про право власності на житло та приведення місця загального користування у попередній стан.
Позовна заява МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» мотивована тим, що воно є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1. МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» було виявлено порушення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, а саме: наймачем квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 було вчинено самовільне перепланування та зайнято місця загального користування.
Посилаючись на зазначені обставини, МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» просило суд скасувати пункт 1.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 січня 2011 року № 28 та видане на підставі цього рішення громадянину ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло, а також ухвалити рішення про приведення місця загального користування - сходової клітини, яка знаходиться на другому поверсі першого під'їзду у будинку АДРЕСА_1, до попереднього перед переплануванням стану згідно плану               ІІ поверху (до перепланування), за рахунок ОСОБА_2
У травні 2017 року МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання договору дарування квартири недійсним.
Позовна заява МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» мотивована тим, що договір дарування квартири від 16 березня 2011 року містить ознаки недійсності, оскільки рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради про прийняття до експлуатації перепланованого приміщення - квартири АДРЕСА_1 на сьогоднішній день скасовано, а набуття права власності на квартиру, до площі якої включено і площу місць загального користування, є таким, що порушує норми діючого законодавства.
Посилаючись на зазначені обставини, МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» просило суд визнати недійсним договір дарування              квартири АДРЕСА_1 від 16 березня             2011 року, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно            17 березня 2011 року, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 липня           2017 року вказані справи об'єднано в одне провадження.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, у складі судді     Сичука М. М., від 20 жовтня 2017 року задоволено позовні вимоги             МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15». Скасовано пункт 1.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 січня 2011 року № 28 та видане на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло. Зобов'язано привести місце загального користування - сходову клітину, яка знаходиться на другому поверсі першого під'їзду в будинку АДРЕСА_1, до попереднього перед переплануванням стану згідно плану ІІ поверху (до перепланування), за рахунок ОСОБА_2 Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 16 березня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який посвідчений державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори          МартинюкІ. В., реєстраційний номер НОМЕР_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що перепланування приміщення з приєднанням місць загального користування, яке було прийнято в експлуатацію виконавчим комітетом Вінницької міської ради згідно рішення виконкому від 09 грудня 2010 року № 2832 (пункт 1.8), що в подальшому було скасовано за протестом в.о. прокурора м. Вінниці, було вчинено ОСОБА_2 всупереч вимог закону, а тому вимоги                             МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» про скасування рішення виконкому про право власності на житло та приведення місця загального користування до попереднього стану підлягає задоволенню. Оскільки  було встановлено, що спірне місце загального користування належало всім власникам квартир у будинку та було неправомірно передано органом місцевого самоврядування у одноособову власність ОСОБА_2 та враховуючи те, що рішення виконкому про прийняття до експлуатації перепланованого приміщення - квартири АДРЕСА_1 на сьогоднішній день скасовано, а право власності на вказану квартиру було оформлено з урахуванням технічних показників та площі, яка значилася у такому рішенні, то і набуття права власності на квартиру, до площі якої включено площу місць загального користування, ОСОБА_3 є таким, що порушує норми діючого законодавства, а договір дарування квартири від 16 березня 2011 року є таким, що містить ознаки недійсності правочину.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада                  2017 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області    від 20 жовтня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що місцевий суд дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15». Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, що стосуються затвердження перепланування квартири ОСОБА_2, за своєю правовою природою є правовими актами індивідуальної дії, тобто ненормативними правовими актами, виданими на підставі юридичних фактів і норм права, і визначають права конкретної особи. Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року № 2832 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» вичерпало свою дію фактом його виконанням шляхом введення в експлуатацію перепланованої квартири. Опротестування прокурором та в подальшому скасування органом місцевого самоврядування цього рішення, не має юридичних наслідків, оскільки перепланована квартира на той час уже була прийнята до експлуатації та передана відповідачу на праві приватної власності. Відтак, доводи позивача про те, що скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року №2832 є підставою для задоволення позову та позбавлення відповідача права приватної власності на житло визнано неприйнятними. Доводи позивача про те, що перепланування квартири порушують права інших мешканців будинку є необґрунтованими. МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» не належить до числа органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Разом з цим, доказів про те, що перепланування квартири проведено з порушенням прав інших осіб, а також доказів про те, що перепланування квартири впливає на міцність і безпечність будинку позивачем не надано. Встановлено, що перепланування квартири проведено відповідачем для покращення стану його житла. Також встановлено, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та отримав від дарувальника уже переобладнану квартиру, у спосіб, передбачений                ЦК України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У лютому 2018 року МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2017 року та залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня         2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що апеляційним судом повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Судом апеляційної інстанції не враховано, що шляхом самовільного зайняття та перепланування місць загального користування (коридору площею 23,63 кв. м) було перекрито прохід до ліфту. За вчинення вказаного перепланування ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
02 квітня 2018 року ухвалою Верховного Суду поновлено МКП«Житлово-експлуатаційна контора № 15» строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2017 року та відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
01 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом                     МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про скасування рішення і свідоцтва про право власності на житло та приведення місця загального користування у попередній стан та за позовом МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання договору дарування квартири недійсним, за касаційною скаргою МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Доводи відзиву на касаційну скарги 
ОСОБА_2 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15».
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_2 згідно ордера № 99, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 07 червня 2002 року № 21, отримав право на користування квартирою АДРЕСА_1.
25 березня 2009 року ОСОБА_2 самочинно приєднав до квартири АДРЕСА_1 (Тарногородського) у місті Вінниці приміщення загального користування та встановив дверний блок              (т.2, а.с. 13).
Постановою адміністративної комісії Замостянської районної адміністрації Вінницької міської ради від 10 березня 2010 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 150 КУпАП «Порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями» та накладено адміністративне стягнення у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Питання перепланування квартири було предметом дослідження на засіданні комісії по розгляду конфліктних питань та апеляцій у сфері містобудування. Згідно із протоколом засідання комісії по розгляду конфліктних питань та апеляцій у сфері містобудування № 6 від 26 травня 2010 року на розгляд комісії було надано висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, управління з питань наглядово-профілактичної діяльності головного управління Міністерства надзвичайних справ України у Вінницькій області, управління містобудування і архітектури міської ради Вінницької області, головного управління житлово-комунального господарства, енергетики, транспорту та зв'язку, квитанцію про сплату пайової участі у фонді розвитку інженерних комунікацій, соціальної інфраструктури та благоустрою міста, інвентаризаційну справу комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації»,технічне заключення по стану будівельних конструкцій, виконане державним підприємством Міністерства оборони України «Вінницький проектний інститут», постанову адміністративної комісії              від 10 березня 2010 року з квитанцією про оплату штрафу, згоду мешканців поверху ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на перепланування квартири АДРЕСА_1 з приєднанням частини коридору, ордер про надання житлової площі № 9, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 21 від 07 червня 2002 року. На підставі перелічених документів комісія по розгляду конфліктних питань та апеляцій у сфері містобудування прийняла рішення рекомендувати реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 з приєднанням місць загального користування в житловому будинку по АДРЕСА_1 для розгляду приймальною комісією щодо прийняття в експлуатацію.
Технічним заключенням про стан будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_1 державного підприємства Міністерства оборони України «Вінницький проектний інститут» визначено, що несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку в цілому відносяться до задовільного стану, реконструкція квартири не впливає на несучу здатність перекриття, стін та міцності будинку в цілому, відповідає функціональному призначенню, не суперечить діючим нормативним документам та дозволяє нормальну експлуатацію квартири при дотримані правил експлуатації, інженерного забезпечення та поточного ремонту.
Згідно довідки міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 16» (далі - МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 16») від 15 листопада 2010 року за № 549, адресованої головному управлінню житлово-комунального господарства, енергетики транспорту та зв'язку, ОСОБА_2 після виконання перепланування приміщень квартири та самочинного приєднання частини              приміщення загального користування до квартири АДРЕСА_1 поточний ремонт коридору загального користування другого поверху зі сторони входу до квартири. Зауважень та пропозицій після виконання перепланування квартири АДРЕСА_1Житлово-експлуатаційна контора № 16» не мало (т.1 а.с. 178).
Згідно акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 23 листопада 2010 року пред'явлений приймальній комісії об'єкт: реконструкція квартири АДРЕСА_1 з приєднанням місць загального користування по АДРЕСА_1, прийнято в експлуатацію.
Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня      2010 року № 2832 затверджено акт прийняття в експлуатацію: реконструкція квартири АДРЕСА_1 з приєднанням місць загального користування по АДРЕСА_1 квартиронаймача           ОСОБА_2, загальною площею 48, 7 кв. м, житловою площею, 13, 0 кв. м. 
Відповідно до пункту 1.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 січня 2011 року № 22 «Про приватизацію державного житлового фонду» вирішено оформити право приватної (спільної) власності на квартири з безоплатною передачею у власність громадян:                            АДРЕСА_1, що складається з однієї кімнати, загальною площею 48, 7 кв. м, при нормі 31, 0 кв. м, з відповідною вартістю   8, 77 грн, згідно з розрахунком передати ОСОБА_2, який зареєстрований та проживає у цій квартирі з 2002 року. Пунктом 5 цього рішення доручено комунальному підприємству «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності на житло.
На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради               від 12 січня 2011 року № 22 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1.
16 березня 2011 року ОСОБА_2 подарував квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3, що підтверджується договором дарування від 16 березня 2011 року, посвідченим державним нотаріусом Першої вінницької нотаріальної контори ОСОБА_5                 (т. 1, а.с. 148).
В.о. прокурора м. Вінниці внесено протест від 15 жовтня 2012 року                № 103/7507 на рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради          від 09 грудня 2010 року № 2832 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».
Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 01 листопада 2012 року № 2694 протест в.о. прокурора м. Вінниці від 15 жовтня 2012 року № 103/7507 на рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради         від 09 грудня 2010 року № 2832 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» задоволено. Скасовано пункт 1.8 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2010 року, яким затверджено акт прийняття в експлуатацію: реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з приєднанням місць загального користування по АДРЕСА_1 квартиронаймача ОСОБА_2 загальною площею 48,7, кв. м, житловою площею 13, 0 кв. м.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої           статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини третьої статі 10, статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України. 
За положеннями пункту 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 серпня          2005 року за № 927/11207 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого  комітету місцевої ради відповідно до законодавства
Відповідно до пункту 1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.
Чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого частиною третьою статті 376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідного органу або іншої зацікавленої особи є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови.
У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.
Верховним Судом України у постанові від 19 листопада 2014 у справі            № 6-180цс14 та у постанові від 24 червня 2015 у справі № 6-381цс15 викладено правову позицію згідно якої, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи, окрім органів місцевого самоврядування чи власників земельної ділянки, а також органів державного архітектурно-будівельного контролю, можуть заявляти й інші особи за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, 2004 року, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, балансоутримувач будинку, який несе відповідальність за експлуатацію будинку, наділений правом на звернення до суду з вимогою про приведення місця загального користування у попередній стан у випадку, якщо балансоутримувачу створюються перешкоди для реалізації його функцій і повноважень.
МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15», звертаючись до суду з позовом про скасування рішення і свідоцтва про право власності на житло та приведення місця загального користування у попередній стан, а також про визнання договору дарування квартири недійсним, посилалось на те, що ОСОБА_2 шляхом самовільного зайняття та перепланування місць загального користування (коридору площею 26 кв. м) перекрив прохід до ліфту. Вказане перепланування є порушенням Правил, оскільки пунктом 1.4.4 визначено, що не допускається переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту.
За загальним правилом використання власності не може завдавати шкоди правам та інтересам суспільства.Власність зобов'язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. 
Вказані положення містяться у статті 319 ЦК України.
Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. 
Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.
Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. 
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, але, здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 16 Закону України від 16 листопада 1992 року «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об'єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.
Згідно з пунктами 1.4.1, 1.4.5 Правил перепланування дозволяється робити лише після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.
Місцевим судом встановлено, що перепланування приміщень здійснено ОСОБА_2 з порушенням положень пунктів 1.4.1 та 1.4.4 Правил та було прийнято в експлуатацію виконавчим комітетом Вінницької міської ради згідно рішення виконкому від 09 грудня 2010 року № 2832 (пункт 1.8), яке у подальшому було скасовано за протестом в.о. прокурора м. Вінниці.
Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 15» фактично не наділено правом на звернення до суду з таким позовом, а ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та отримав від дарувальника уже переобладнану квартиру.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції не встановив, чи здійснене                 ОСОБА_2 перепланування, захоплення місця загального користування (коридор площею 26 кв. м), перекриття проходу до ліфту відповідає вимогам нормативно-правових актів та чи перешкоджає балансоутримувачу здійснювати його функції та повноваження. Таким чином є підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції, порушивши вимоги статті 212 ЦПК України, 2004 року, не надав відповіді на основні аргументи позивача, не  здійснив оцінки всіх доказів у справі у взаємозв'язку.
Суд апеляційної інстанції не перевірив у повній мірі правильність висновків суду першої інстанції, пославшись значною мірою на відсутність у позивача права на представництво інтересів інших осіб.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За таких обставин ухвалене у справі рішення суду апеляційної підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в даній постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку основним доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, вирішити спір по суті заявлених позовних вимог.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 15» задовольнити частково.
Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2017 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді | О. В. Білоконь
| Б. І. Гулько
| Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта