ПОСТАНОВА
Іменем України

06 березня 2019 року 
Київ
справа №815/5818/16
адміністративне провадження №К/9901/21008/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В., 
суддів - Желтобрюх  І.Л., Стрелець  Т.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року (головуючий суддя - Запорожан  Д.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року адміністративний позов залишено без руху, у зв'язку із невідповідністю вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, далі - КАС України).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року адміністративний позов повернуто особі, яка його подала у зв'язку із неусуненням недоліків.

06 грудня 2016 року позивач звернулася до суду із клопотанням про роз'яснення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року у задоволені вказаного клопотання про роз'яснення рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року та від 09 грудня 2016 року позивач звернулася з апеляційними скаргами до Одеського апеляційного адміністративного суду, який ухвалами від 23 грудня 2016 року та 10 січня 2017 року апеляційні скарги позивача залишив без руху, оскільки вони не відповідали вимогам частини шостої статті 187 КАС України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних ухвал суду апеляційної інстанції), скаржником до апеляційних скарг не було додано документ про сплату судового збору та надано строк в один тиждень з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року апеляційні скарги повернуто, у зв'язку із не усуненням  недоліків.

Не погоджуючись з ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвали суду апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги зазначила, що не має змоги сплатити судовий збір за звернення до суду з апеляційними скаргами, у зв'язку із важким матеріальним становищем, а сума судового збору для неї є занадто великою. ОСОБА_2 зазначила, що на виконання вимог ухвал про залишення апеляційних скарг без руху, зверталася до суду апеляційної інстанції із клопотанням про звільнення її від сплати судового збору на підставі статті 88 КАС України та положень Закону України від 08 липня 2011 року  №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI). До вказаного клопотання скаржником долучено докази на підтвердження важкого матеріального становища. Скаржник зазначив, що єдиною підставою для залишення її апеляційних скарг без руху була несплата судового збору, однак судом апеляційної інстанції не надана оцінка вказаним обставинам та не вирішено питання про можливість звільнення позивача від сплати судового збору. Таким чином, оскаржувані рішення суду апеляційної інстанції позбавляють ОСОБА_2 її права на доступ до правосуддя, закріпленого Конституцією та КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Желтобрюх  І.Л., Стрелець  Т.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 159 КАС України (у редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваних судових рішень), судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами частини другої статті 189 КАС України, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з реченням другим частини шостої статті 187 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Частинами першою, другою статті 87 КАС України обумовлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частина перша статті 88 КАС України закріплює, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовані Законом №  3674-VI.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №  3674-VI у редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Частиною першою статті 8 Закон №  3674-VI встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом частини другої цієї ж статті, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Комплексний аналіз вказаних законодавчих положень дає підстави для таких висновків.

Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 88 КАС України у зазначеній редакції та статтею 8 Закону №  3674-VI є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов'язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.

Відповідно до частини третьої статті 189 КАС України в редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою статті 108 цього ж Кодексу встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду. Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвали про повернення апеляційних скарг, виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки, встановлені в ухвалах про залишення апеляційних скарг без руху, а саме не подано до суду документу про сплату судового збору за звернення з апеляційними скаргами. 

Водночас, як вбачається з матеріалів справи позивач на виконання вимог ухвал суду про залишення апеляційних скарг без руху звертався до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи його неможливістю сплатити судовий збір у зв'язку із важким матеріальним становищем. Аналогічна вимога до суду апеляційної інстанції містилася і в прохальній частині апеляційної скарги позивача. Разом з вказаним клопотанням позивач надала до суду відповідні документи, на підтвердження викладених нею обставини, які перешкоджають сплаті судового збору.

Проте, суд апеляційної інстанції таке клопотання не розглянув та не надав оцінки поданим позивачем доказам у підтвердження її важкого матеріального становища.

Таким чином, судом не встановлено наявності чи відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору та не перевірено чи встановлений законом обов'язок сплати судового збору, з врахуванням матеріального становища позивача та обставин справи не призведе до порушення її права на доступ до правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про передчасність висновків суду апеляційної інстанції про повернення апеляційних скарг скаржнику. 

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконних ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року необхідно скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді                                                                                           І.Л.Желтобрюх

                                                                                          Т.Г.Стрелець