П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2019 року
м. Київ
Справа № 823/1837/17 (К/9901/29293/18) 
Провадження № 11-1461апп18
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Саприкіної І. В.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л .  М., Лященко  Н. П., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду (у складі головуючого судді Трофімової Л. В.) від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Твердохліб В. А., суддів Костюк Л. О., Троян Н. М.) від 06 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до прокурора відділу прокуратури Черкаської області Чепурної Тетяни Володимирівни про визнання неправомірною бездіяльності та зобов?язання надати обґрунтовану відповідь, 
УСТАНОВИЛА:
У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати неправомірною бездіяльність прокурора відділу прокуратури Черкаської області Чепурної Т. В. у частині ненадання обґрунтованої відповіді на заяви, направлені до Генеральної прокуратури України та прокуратури Черкаської області, на які 03 листопада 2017 року відповідач надав відповідь без роз?яснення права на оскарження та відмовив у відновленні порушених прав та законних інтересів позивача;
- зобов?язати відповідача призначити перевірку та відновити порушені права з наданням повної вмотивованої відповіді на заяву, що була спрямована з Генеральної прокуратури України. 
Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 14 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, відмовив у відкритті провадження в цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом), оскільки справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Суди зазначили, що заявлені вимоги підлягають розгляду у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
10 квітня 2018 року ОСОБА_3 подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, оскільки вважає, що за своїм характером цей спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 18 грудня 2018 року вказану вище справу передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Цю ухвалу мотивовано тим, що в касаційній скарзі позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема, що вказаний позов повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду встановила таке.
У 2017 році ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України та прокуратури Черкаської області зі скаргами на неправомірні дії працівників правоохоронних органів, невиконання працівниками правоохоронних органів рішення судів щодо оскарження їх дій стосовно розслідування за фактом викрадення демонтованого двигуна з арештованого автомобіля зі складу Сільськогосподарського виробничого кооперативу (далі - СВК) «Розсішки» за матеріалами № 121-пр/05, № 35/08, № 480/08 кримінального провадження від 24 грудня 2012 року; кримінального провадження від 29 січня 2013 року за матеріалами № 579/ІІ стосовно невиплати орендної плати у сумі 4 800,00 грн; кримінального провадження від 16 липня 2013 року за фактом внесення СВК «Розсішки» неправдивих відомостей про відпрацьований час; кримінальних проваджень від 24 листопада 2012 року, 29 січня 2013 року, 15 березня 2013 року, 21 січня 2014 року, 14 березня 2014 року, 05 вересня 2014 року.
Генеральна прокуратура України в порядку ч. 3 ст. 7 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) направила звернення ОСОБА_3 до прокуратури Черкаської області.
03 листопада 2017 року прокурор відділу прокуратури Черкаської області Чепурна Т. В. направила позивачу відповідь на його звернення, у якому надала інформацію  стосовно стану досудового розслідування вказаних кримінальних проваджень.
За позицією ОСОБА_3, зазначений лист не містить обґрунтованої відповіді на його звернення (скарги), направлені до Генеральної прокуратури України та прокуратури Черкаської області, і в порушення Закону № 393/96-ВР йому не роз`яснено право на оскарження. Ці обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи щодо оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 2 ст. 4. та п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. З КАС України).
Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Як убачається з адміністративного позову та встановлено судом, обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_3 посилається на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Черкаської області Чепурної Т. В. щодо неналежного розгляду його звернень, які подані в порядку Закону № 393/96-ВР, а також просить зобов`язати відповідача розглянути ці заяви і надати обґрунтовану відповідь на них.
За ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією України та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Статтею 4 Закону № 393/96-ВР передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
За приписами ст. 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Аналізуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у цій справі виник з приводу бездіяльності відповідача, як суб`єкта владних повноважень, при здійсненні ним управлінських функцій (ненадання належної відповіді на звернення ОСОБА_3 ), які були подані позивачем у порядку, визначеному Законом № 393/96-ВР, а тому ця справа підлягає розгляду за правилами КАС України.
З огляду на наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Суди належним чином не визначили характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшли помилкового висновку щодо належності цього спору до юрисдикції кримінального суду.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 349 КАС України (у чинній редакції) суд касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги скасовує судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передає справу для продовження розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України (у чинній редакції) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на продовження розгляду є порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду 
ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_3 до прокурора відділу прокуратури Черкаської області Чепурної Тетяни Володимирівни про визнання неправомірною бездіяльності та зобов?язання надати обґрунтовану відповідь - направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                     І. В. Саприкіна 
Судді                                    
Н. О. Антонюк                                                       Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна                                                        О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима                                                          О. М. Ситнік
В. І. Данішевська                                                О. С. Ткачук
О. С. Золотніков                                                    В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв                                                                       О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко