ПОСТАНОВА
Іменем України

12 березня 2019 року 
Київ
справа №814/697/16
адміністративне провадження №К/9901/11544/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 у складі судді Лук'янчук О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, треті особи: Атестаційна комісія №2 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Апеляційна атестаційна комісія Південного регіону №3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
УСТАНОВИВ:
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, треті особи: Атестаційна комісія №2 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Апеляційна атестаційна комісія Південного регіону №3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
На вказану постанову відповідачем було подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2016 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області залишено без руху у зв'язку з несплатою відповідачем судового збору.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу повернуто на підставі частини 3 статті 108 КАС України.
Відповідач оскаржив в касаційному порядку вказану ухвалу апеляційного суду, просить її скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі. Аргументами на обгрунтування вимог скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано норми процесуального права, а саме - статті 88, 108, 189 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017). 
Позивач правом подачі відзиву на касаційну скаргу не скористався.
Переглянувши судове рішення апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, суд приходить до таких висновків.
Частиною 6 статті 187 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №3674-VI, судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Частиною 1 статті 4 Закону №3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту п'ятого пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI (у редакції, чинній на час звернення позивача з апеляційною скаргою) за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 8 Закону №3674-VI передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Аналогічні приписи містяться у статті 88 КАС України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017).
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у встановлений в ухвалі строк позивачем не було усунуто недоліків апеляційної скарги та не надано доказів сплати судового збору. Судом зазначено також, що клопотання про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим, оскільки апелянт не підтвердив та не обґрунтував неможливість сплати судового збору, зокрема, до ухвалення рішення у справі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає, що визначення майнового стану учасника справи з метою розгляду питання відстрочення або розстрочення сплати судового збору є оціночним для суду та залежить від наведених у клопотанні обставин, підтверджених відповідними засобами доказування.
Тобто, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або розстрочення на певний строк є правом, а не обов'язком суду.
У відповідності до частини третьої статті 189 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду щодо наявності правових підстав для повернення апеляційної скарги.
Відтак, аргументи відповідача про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, тому судом відхиляються.
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, відповідач скористався правом, передбаченим ч.6 ст. 108 України та повторно звернувся до адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на наведене, касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області слід залишити без задоволення, а ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, треті особи: Атестаційна комісія №2 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Апеляційна атестаційна комісія Південного регіону №3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду