ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

05 березня 2019 року 
справа №818/877/17
адміністративне провадження №К/9901/30989/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області  
на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року у складі судді Савицької Н.В.,
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року у складі суддів Калитки О.М., Кононенко З.О., Калиновського В.А.
у справі №818/877/17
за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України» 
до Головного управління ДФС у Сумській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В : 

19 червня 2017 року Державне підприємство «Дослідне господарство «Іскра» Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 31 березня 2017 року №0000031700 про застосування штрафу у розмірі вартості відчуженого майна, що становить 630 000 грн, з мотивів безпідставності його прийняття.  

31 липня 2017 року постановою Сумського окружного адміністративного суду    залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року, задоволено позов Підприємства, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення податкового органу від 31 березня 2017 року № 0000031700. 

16 листопада 2017 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме статей 89, 92, пункту 124.1 статті 124 Податкового кодексу України та частин першої та другої статті 161, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Підприємства відмовити в повному обсязі. 

17 листопада 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу №818/877/17 з Сумського окружного адміністративного суду.  

04 грудня 2017 року Підприємством надано заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, у якому позивач   просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.  

06 грудня 2017 року справа №818/877/17 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

01 березня 2018 року справа №818/877/17 разом із матеріалами касаційної скарги №К/9901/30989/18 передані до Верховного Суду. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податковий керуючий Дейнека Ю.М. провів опис майна Підприємства, а саме урожай кукурудзи 2016 року на корені, який знаходиться на полі №9 (загальна площа поля №9 - 45 га), про що складено акт   опису майна від 26 грудня 2016 року №1.

28 березня 2017 року податковим керуючим проведено огляд земельної ділянки поля №9, на якій знаходився урожай кукурудзи 2016 року на корені, що перебуває у податковій заставі, і на момент огляду майна, яке перебуває у податковій заставі, виявлено не було, про що складено акт про результати проведення огляду земельної ділянки від 28 березня 2017 року №1. 

28 березня 2017 року проведено перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, за результатами якої складено акт №1 «Про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі».

31 березня 2017 року керівником податкового органу прийнято податкове повідомленням-рішення №0000031700, яким на підставі акта перевірки №1 від 28 березня 2017 року, за порушення пункту 92.3 статті 92 Податкового кодексу України на підставі пункту 124.1 статті 124 цього кодексу до позивача застосовано штраф у розмірі 630000,000 грн, за відчуження платником податків майна, що перебуває у податковій заставі.

Судами попередніх інстанцій здійснений буквальний та системний аналіз положень пунктів 14.1.31, 14.1.202 статті 14, пункту 91.2 статті 92, статті 124 Податкового кодексу України, приписів пункту 4.1 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 10 жовтня 2013 року №572 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1841/24373), який серед іншого зумовлює висновок про те, що платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом. Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди. Платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом.

Застосовуючи штраф за відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі, що потребує обов'язкової попередньої згоди органу державної податкової служби на таке відчуження, податковий орган виходив з того, що майно, що перебувало у податковій заставі, а саме урожай кукурудзи на корені 2016 року, було відчужене без згоди контролюючого органу. 
Відповідно до акта перевірки №1 від 28 березня 2017 року податковий керуючий дійшов висновку про порушення позивачем статті 124 Податкового кодексу України на підставі того, що шляхом візуального контролю наявності у Підприємства описаного майна, станом на 28 березня 2017 року описаного майна, а саме урожаю кукурудзи на корені 2016 року, який знаходився на полі №9 (45 га), виявлено не було.

Судами попередніх інстанцій встановлені обставини передачі позивачем зерна кукурудзи (некласне) у розмірі 220 тонн на відповідальне зберігання в складських приміщеннях за адресою: Полтавська обл., Великобагачанський район, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 13-Е, на підставі договору відповідального зберігання майна від 17 березня 2017 року №1, укладеного між приватною агрофірмою «Гарант» та Підприємством.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на час складення акта перевірки №1 від 28 березня 2017 року та винесення відповідачем податкового-повідомлення рішення від 31 березня 2017 року майно, що перебувало в податковій заставі, знаходилося на зберіганні у приватної агрофірми «Гарант» по договору від 17 березня 2017 року №1, тобто не було відчужене.

Неприйнятним є посилання податкового органу на те, що звернення Підприємства листом від 14 березня 2017 №46 до Роменської ОДПІ про надання дозволу на відчуження майна, є доказом відчуження. 

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що податковим органом, як суб'єкт владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме факту відчуження платником податків майна, що перебуває у податковій заставі, а відтак, і правомірності застосування штрафних санкцій у розмірі вартості відчуженого майна, що становить 630 000 грн.

Недоведеність податковим органом складу податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України, унеможливлює прийняття позиції податкового органу про застосування штрафу на підставі пункту 124.1 статті 124 Податкового кодексу України за порушення пункту 3 статті 92 цього кодексу.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга відповідача залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції  - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення. 

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року  у справі №818/877/17 залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     І.А. Гончарова

                                                                                                    І.Я. Олендер