ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року 
м. Київ

Справа №  917/186/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:
позивач -  Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК),
представник позивача - Кравченко О.К. (за довіреністю від 27.12.2018 № 66-02/1812),
відповідач - комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (далі - Підприємство),
представник відповідача - Дрозд О.В. - адвокат (посвідчення від 26.06.2018 № 2227),

розглянув касаційну скаргу Підприємства 
на рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2018
(суддя Білоусов С.М.) та
постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 
(головуючий  - суддя Слободін М.М., судді: Дучал Н.М. і Склярук О.І.)
у справі № 917/186/18
за позовом територіального відділення АМК
до Підприємства
про стягнення грошових коштів.

РУХ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про стягнення 68 000 грн. пені у зв'язку з невиконанням рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 20.10.2015 № 01/144-рш у справі № 01-02-50/93-2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на Підприємство (далі - Рішення № 01/144-рш).

2. Позов обґрунтовано тривалим невиконанням Підприємством Рішення                  № 01/144-рш, за що йому нараховано пеню в згаданій сумі. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3. Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.08.2018, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018: позов задоволено; стягнуто з Підприємства 68 000 грн. пені із зарахуванням цієї суми до загального фонду державного бюджету України; стягнуто з Підприємства на користь територіального відділення АМК суму судових витрат зі справи. 

4. Рішення і постанову мотивовано обґрунтованістю позовних вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Підприємство, зазначаючи про прийняття згаданих судових рішень з порушенням норм матеріального права,  просить ці судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову й стягнути з територіального відділення АМК на користь Підприємства судовий збір за подання апеляційної і касаційної скарг.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Скаржником зазначається про неправильне, таке, що суперечить статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", нарахування суми пені. 

7. Скаржник посилається також на помилковість незастосування судами попередніх інстанцій позовної давності у спірних правовідносинах. 

Доводи позивача

8. У відзиві на касаційну скаргу територіальне відділення АМК зазначає про обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, прийняття їх без порушення норм матеріального і процесуального права та просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Згідно з Рішенням № 01/144-рш: 
- визнано, що за результатом діяльності з 30.05.2014 по 31.12.2014 та в період з 01.01.2015 "по даний час" Підприємство займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання неочищеної (технічної) води у територіальних межах м. Кременчука та с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області в межах діючих мереж Підприємства з часткою на цьому ринку 100 %;
визнано дії Підприємства, спрямовані на припинення постачання неочищеної (технічної) води споживачам, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання неочищеної (технічної) води в згаданих територіальних межах, що може призвести до ущемлення інтересів суб'єктів господарювання (споживачів), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;
- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на Підприємство накладено штраф у розмірі 68 000 грн.

10. Рішенням Антимонопольного комітету України (далі - АМК) від 11.10.2016                     № 457-р (далі - Рішення № 457-р) скасовано Рішення № 01/144-рш та припинено провадження у справі.

11. Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" подало до господарського суду міста Києва позов про визнання Рішення № 457-р недійсним.

За результатами розгляду справи № 910/23952/16 рішенням названого господарського суду, залишеним без змін в апеляційному і в касаційному порядку, визнано недійсним (скасовано) Рішення № 457-р. Тобто судами підтверджено правомірність прийняття Рішення № 01/144-рш.

12. Підприємство, своєю чергою, звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про скасування Рішення № 01/144-рш.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.07.2017 було порушено провадження у справі № 917/1127/17. 

За результатами її розгляду Підприємству відмовлено в позові (рішення суду від 31.10.2017, залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017, яка набрала законної сили 11.12.2017).

13. 06.02.2018 Підприємство сплатило до державного бюджету штраф згідно з Рішенням № 01/144-рш.

14. Розмір пені за період з 29.12.2015 по 13.07.2017, з 01.11.2017 по 19.11.2017 та з 13.12.2017 по 05.02.2018 становить (з урахуванням приписів частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції") 68 000 грн. Водночас відповідач наполягав на застосуванні до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, передбачених частиною другою статті 258 Цивільного кодексу України. 
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
15. Стаття 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції":

- рішення органів АМК є обов'язковими до виконання (частина друга);
- особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (частина третя);
- за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (частина п'ята). 

Стаття 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України":
- з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання АМК, територіальні відділення АМК у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема юридичними особами, подають позови до суду, в тому числі про: стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

16. Попередні судові інстанції з огляду на відповідні законодавчі приписи і з'ясувавши наявність у відповідача прострочення сплати штрафу, дійшли висновку про обґрунтованість нарахування територіальним відділенням АМК пені згідно з положеннями частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", тобто й про існування підстав для задоволення позовних вимог. 

Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

17. Посилання скаржника на те, що пеня мала нараховуватись "протягом 67 днів" і на відсутність підстав для нарахування пені "за період з 29.12.2015 по 13.07.2015" нічим ним (скаржником) не обґрунтовано й не підтверджено, контррозрахунок пені з його належним обґрунтуванням і доведенням судам попередніх інстанцій не подавався. Водночас суд касаційної інстанції в силу імперативного припису частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

18. Аргументи касаційної скарги, пов'язані із застосуванням у розгляді даної справи позовної давності, є неприйнятними. Позовна давність являє собою виключно інститут цивільного права, тим часом як цивільним законодавством регулюються особисті майнові та немайнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України), а спірні правовідносини у цій справі за своєю юридичною природою є антимонопольно-конкуренційними, а не цивільними. Отже, положення названого Кодексу про позовну давність застосуванню в даній справі не підлягали. 

Посилання скаржника у зв'язку з цим на постанову Вищого господарського суду України від 04.04.2017 у справі № 905/2406/16 не є доречним, оскільки: у зазначеному судовому акті йшлося саме про помилковість ототожнення попередніми судовими інстанціями поняття "позовної давності" зі "строком давності притягнення до відповідальності", встановленого статтею 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; згаданим судовим актом спір по суті не вирішувався, оскільки справу (в частині стягнення сум штрафу й пені) було передано на новий розгляд до суду першої інстанції, а за результатами такого нового розгляду позов органу АМК про стягнення коштів було задоволено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
19. Звертаючись з касаційною скаргою, відповідач не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.
20. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Підприємства залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін за відсутності передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

21. Касаційний господарський суд бере до уваги доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, як такі, що в цілому узгоджуються із встановленими місцевим та апеляційним господарськими судами обставинами справи та із застосованими ними нормами матеріального і процесуального права.
Судові витрати
22. Понесені відповідачем у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на відповідача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради залишити без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 14.08.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 зі справи № 917/186/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                          І. Булгакова

Суддя                                                                                                                           Б. Львов