Постанова
Іменем  України 
 
04 березня 2019 року
м. Київ
 
справа № 405/1458/16-ц
провадження № 61-23278св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,                   Крата В. І.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_4,
відповідачі: управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, державне підприємство «Сетам», ОСОБА_6,  
третя особа - публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року  у складі колегії суддів: Голованя А. М.,                     Гайсюка О. В., Карпенка О. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області), фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5), державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_6  та просив: визнати недійсним звіт від 25 червня 2015 року про оцінку нерухомого майна, що знаходиться за адресою:                    АДРЕСА_1, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5; визнати недійсним протокол проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна № 141981 від 25 січня 2016 року; визнати недійсними електронні торги з реалізації нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, проведені 25 січня 2016 року ДП «Сетам»; визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 15 лютого 2016 року, складений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Мехедом О. В.; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюбних торгів, видане на підставі акту державного виконавця від 15 лютого 2015 року; скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6
Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває зведене виконавче провадження № 43792162 про стягнення з нього на користь держави та юридичних осіб 8 752 371, 19 грн.
07 жовтня 2013 року державним виконавцем описано та накладено арешт на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, яке належить позивачу.
25 січня 2016 року ДП «Сетам» проведено електронні торги арештованого майна. Згідно з протоколом проведення електронних торгів, їх переможцем стала ОСОБА_6
Вважає проведені торги незаконними, оскільки його у порушення частини третьої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» не ознайомлено зі звітом про оцінку нерухомого майна від 25 червня              2015 року, що позбавило його можливості оскаржити вказаний звіт.
Крім того, на момент здійснення торгів  звіт про оцінку майна втратив чинність, оскільки був складений 25 червня 2016 року, а реалізація арештованого майна відбулася 25 січня 2016 року, тобто більше ніж через шість місяців після проведення оцінки майна. Повторні торги відбулися        з порушенням визначеного законом місячного строку їх проведення.
 
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня           2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Визнано недійсними звіт від 25 червня 2015 року про оцінку нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, та протокол проведення електронних торгів № 141981 від 25 січня 2016 року      з реалізації вказаного нерухомого майна.
Визнано недійсними електронні торги, проведені 25 січня 2016 року             ДП «Сетам», з реалізації нежитлового приміщення загальною площею           83, 9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 15 лютого           2016 року, складений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області           Мехедом О. В. щодо реалізації нежитлового приміщення загальною площею 83, 9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.
Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 83,9 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з прилюдних торгів, видане на підставі акту державного виконавця від 15 лютого 2015 року та скасовано державну реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщенняза ОСОБА_6.
Суд першої інстанції виходив з того, що під час підготовки та проведення прилюдних торгів з реалізації спірного майна відповідачами порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», позбавлено боржника права на оскарження звіту про оцінку майна, на момент проведення прилюдних торгів звіт про оцінку майна втратив чинність.
Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2017 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що проведення торгів після спливу шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна не є підставою для визнання їх недійсними, оскільки судом першої інстанції не встановлено обставин, що згадані порушення вплинули на результати торгів. Підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними            є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення,                      а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, що позивачем доведено не було. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від         18 квітня 2017 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що станом на момент реалізації нерухомого майна на електронних торгах 25 січня 2016 року звіт про оцінку вказаного майна був недійсним, оскільки його складено 25 червня            2015 року. 
 
Вартість нерухомого майна, визначена у звіті про оцінку нерухомого майна, є заниженою, що підтверджується звітом про оцінку майна, виготовленим за заявою ОСОБА_4
 
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало заперечення на касаційну скаргу,               в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі -                  ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності             15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»            ЦПК України справу № 405/1458/16-ц передано до Касаційного цивільного суду  у складі Верховного Суду. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»             ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що на виконанні у відділі управління ДВС ГТУЮ                            у Кіровоградській області перебуває зведене виконавче провадження                № 43792162, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг Україна», заборгованості за кредитним договором у розмірі 697 970, 56 грн.
У зв'язку з невиконанням боржником у виконавчому провадженні рішення суду в добровільному порядку, постановою державного виконавця від                 07 жовтня 2013 року накладено арешт на все майно ОСОБА_4 в межах суми звернення стягнення 699 790, 56 грн.
07 жовтня 2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, відповідно до якого накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яке належить                ОСОБА_4 на праві власності.
Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами,   оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності   -   суб'єкта   господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку   майна, майнових прав   та   професійну оціночну діяльність в Україні".
У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним   виконавцем,   державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.
24 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої призначено ОСОБА_5, який має сертифікатсуб'єкта оціночної діяльності, виданий 25 листопада 2013 року, експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні                   з примусового виконання виконавчго листа № 2-687/2010, виданого                   21 червня 2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда.
Відповідно до висновку про вартість нерухомого майна - нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, від 25 червня 2015 року, складеного ОСОБА_5, ймовірна початкова ринкова вартість об'єкта оцінки на дату оцінки склала                       452 000,00 грн.
Згідно з частиною третьою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавця заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатом визначення вартості чи оцінки майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.
ОСОБА_4 відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області рекомендованим листом на адресу, зазначену у виконавчому документі, направлено письмову інформацію щодо вартості нерухомого майна - нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та роз'яснено право на подачу державному виконавцю протягом десятиденного строку з дня надходження повідомлення заперечень проти результатів оцінки відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».
ДП «Сетам» призначено проведення електронних торгів з реалізації вказаного арештованого майна на 23 листопада 2015 року, які не відбулися з підстав відсутності допущених учасників торгів.
27 листопада 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області                 Мехед О.В. складено акт уцінки майна, відповідно до якого після уцінки вартість нежитлового приміщення склала 429 400,00 грн.
25 січня 2016 року відбулися електронні торги зазначеного нежитлового приміщення. Переможцем торгів стала ОСОБА_6, від якої надійшла найвища цінова пропозиція - 704 216 грн.
За результатами проведення вказаних торгів 15 лютого 2016 року державним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки.            На підставі акту державного виконавця 22 лютого 2016 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про придбання спірного нерухомого майна з електронних торгів.
Порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів на момент проведення електронних торгів визначався Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5 (далі - Порядок). 
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що він не встановлює порядку та правил проведення торгів, а лише визначає такий спосіб реалізації майна, як його продаж на торгах. 
Відповідно до Порядку електронні торги - це продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Нерухоме майно передається на реалізацію на електронні торги за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів            з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначені Порядком.
Оскільки виходячи зі змісту частини першої  статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком.
Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.
 
Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.
 
Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.
 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17.
Відповідно до статтей 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) у разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна                 з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті.
Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку, якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. 
Звіт про оцінку майна складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 25 червня 2015 року, заява на реалізацію нерухомого майна подана державним виконавцем до управління ДВС ГТУЮ                              у Кіровоградській області 07 жовтня 2015 року. Таким чином, строк чинності звіту про оцінку майна закінчився 25 грудня 2015 року, тобто після передачі майна на реалізацію та проведення перших електронних торгів з його реалізації 23 листопада 2015 року. Тому проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна від                      25 червня 2015 року з урахуванням акта уцінки майна від 27 листопада        2015 року, відповідає вимогам Порядку.
Крім того, продаж нерухомого майна на електронних торгах здійснено за 704 216 грн, що перевищує визначену оцінювачем у звіті про оцінку майна його вартість.
Суд апеляційної інстанції встановивши, що ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом, як на підставу для задоволення позовних вимог посилається лише на невідповідність вартості описаного та арештованого майна, визначеної в рамках виконавчого провадження, ринковій вартості такого нерухомого майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів відповідачами при проведенні електронних торгів з реалізації нерухомого майна.
Посилання у скарзі на те, що згідно протоколу проведення електронних торгів № 141981 на рахунок продавця підлягала перерахуванню сума 669 005, 20 грн, а не сума 704 216 грн, за яку ОСОБА_6 придбано об'єкт нерухомого майна, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини не мають правового значення для вирішення спору.
Доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи,                          а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях,                     з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року  без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                В. І. Журавель
 
                                                                                                            Н.О. Антоненко
 
                                                                                                            В.І. Крат